ANTERIORMENT
Si algú pot capgirar aquesta organització
és el rei Llangardaix!
Si els calamèrids guanyen, la Terra serà la següent.
Perdona'm, Allen.
Hola, fill. Ja era hora.
És el teu germà petit.
No et coneixia de debò, hòstia.
No et cal el rodamon.
Ajudeu-me, si us plau!
Viltrum ja deu saber que he fugit. M'empaitaran.
- Són...? - Soldats viltrumites.
Per què m'haurien d'importar?
Cal que lluitis com un viltrumita.
Jo no mato.
Ton pare serà executat.
Assumiràs la seva missió i prepararàs la Terra perquè hi regnem.
És l'altre fill de l'emperador.
És mort?
El seu pit es mou.
Què és aquest líquid vermell?
Deu ser la seva sang.
Té un forat al cos.
La ciutat...
Andressa.
T'hi podem dur.
Mark.
Nolan...
On és el Nolan?
Els viltrumites l'han capturat.
Ho sento.
La ciutat, la gent... És culpa nostra.
Mark, m'has salvat la vida,
i al teu germà.
Si el pare i jo no haguéssim vingut,
tot això no hauria passat.
Si ton pare no hi hagués estat, jo no tindria un fill.
I si tu no hi haguessis estat...
hauríem mort tots dos.
La vida thraxana és més curta que la vostra.
La nostra cultura no atribueix culpes,
sempre mirem cap endavant.
Ens recuperarem, Mark, compta-hi.
Mark Grayson.
Hola! Nuolzot!
Porto bones notícies:
hem construït una nau per dur-te a casa.
Pots tornar al teu planeta i al teu centre d'estudi i beguda.
Gràcies, però encara no puc marxar.
Hi ha molt per fer, aquí.
La ciutat estarà enllestida aviat.
I el teu poble necessita la teva força.
La Terra és plena d'herois,
segur que ho tenen controlat.
Contempleu el poder de l'Omnipotus!
¡Tremoleu davant del meu
poder il·limitat!
No.
Tu ets qui coneix millor el teu planeta.
Emperadriu.
Nuolzot, has donat la notícia a en Mark?
Pensava que estaria més content.
Els humans són desconcertants.
Estic content.
Vull veure ma mare i la xicota.
- Però aquí hi ha molt per fer i... - Ja has ajudat prou.
És hora de tornar a casa.
Però t'he de demanar una altra cosa:
ves-hi amb ton germà.
Porta'l a la Terra.
Què?
Però què dius? Ets la seva mare.
Mark, mira'm.
Mira com he envellit des que vas arribar.
Ton germà envelleix més ràpid que tu,
però molt més lent que nosaltres.
Jo moriré abans que comenci a parlar.
Amb el Nolan aquí, no era un problema. El podia criar ell.
Però ara...
tothom qui coneix morirà aviat.
Passaran generacions abans que sigui adult.
Quina mare l'abandonaria a una vida així?
Al pare també l'amoïnava, això.
El Nolan em va canviar.
Ara veig la vida amb més perspectiva que la majoria dels thraxans,
però els vostres segles són només un concepte per mi.
Per tu i el teu germà, és la vida que heu de viure.
Espero que el pare estigui bé.
Jo també,
però si sobreviu, et vindrà a cercar a tu, no a mi.
- Espera, no... - Hem viscut moments especials.
Però ell sabrà...
que la meva vida ha acabat.
Recorda'm, fill.
Espero que algun dia entenguis per què ho he fet.
Si us plau.
Molt aviat seràs tot el que té.
I li caldrà algú...
INVENCIBLE
Gràcies, Paul. Fins demà.
Debbie,
espera...
M'oblidava de donar-t'ho.
És de part de tots els companys.
Per la casa venuda?
Si fa no fa.
Tots...
Tots sabem...
que ha sigut una època difícil.
Però estem contents que hagis tornat.
Gràcies.
Gràcies, Paul.
Hola, mama.
Mark!
Ostres, Mark, han passat dos mesos!
Intento no amoïnar-me, però fins i tot en Cecil està...
Qui és?
No sé ni què dir.
Aquest matí no sabia ni que el Nolan era viu.
I ni tan sols sabia si volia que fos viu.
Ara ha destrossat un altre planeta
i tinc el seu nou fill aquí a la cuina.
Van ser els viltrumites,
el pare no tenia alternativa.
I una merda.
No hi va anar pas obligat, allà,
ni tampoc el van obligar a tenir parella ni un altre fill.
No es responsabilitza de les vides que destrueix.
Sempre deixa que se n'ocupin els altres,
una vegada rere l'altra.
Ja ho sé.
Què hem de fer amb ell?
Els nadons requereixen atenció constant.
Ni tan sols té nom.
Envelleix ràpid,
no serà un nadó gaire temps.
Puc agafar un any sabàtic per cuidar-lo.
Què? No! Ni parlar-ne.
He estat fora dos mesos.
Dubto que tregui gaire bones notes, de tota manera.
I he canviat molts bolquers de camí.
I en Cecil?
No podem.
Hi ha d'haver alternatives.
Com ara?
És porpra.
No el cuidarà un desconegut i no vull deixar el curs,
però...
Tens raó, el pare sempre deixa els problemes per als altres.
Però és el meu germà i... No el puc abandonar.
Això ho has heretat de mi.
No deixis els estudis.
Em demanaré uns dies lliures a la feina i el cuidaré.
Ja ens apanyarem.
Però canvia-li el bolquer abans de marxar.
Que comprovin l'albirament.
Potser és fals, però no ens arrisquem.
Vull un informe d'aquí a una hora.
Senyor, podem parlar?
Estem ocupats, Donald, si no te n'has adonat.
Necessito que tregui temps per a... això.
Tots fora!
Ja m'heu sentit.
Sortiu d'aquí,
ara!
Entesos, tens la meva atenció.
Després que l'Omni-Man es capgirés,
vam destrossar la casa de vigilància per atrapar-lo.
Ho vas fer després d'allunyar tothom del perill.
Gairebé no en surts amb vida.
I per què no ho recordo?
Estaves en xoc, et vas cremar molt.
Em vaig cremar?
D'això en diu "cremar-se"?
Amb tot el respecte, senyor, què em va fer?
Pensava que tenia autorització.
En tens, fins a cert punt.
Llums!
Què és?
És el que et vam fer a tu.
Tecnologia punta.
És car de collons.
Té millor aspecte que el teu antic cos, diria.
Però com?
Vas tenir sort.
El cos de l'Omni-Man et va fer d'escut.
Et vam rescatar amb el cervell intacte,
però la resta no tant.
La resta de mi?
Cecil, què coi soc ara?
Ets tu,
però millor, més fort.
Ets viu.
No recordo res del que va passar.
Tots ho sabien excepte jo?
Els traumes són fotuts, estaves millor així.
Vols dir que tu estaves millor.
No hi tenies cap dret.
Què vols dir, Donald?
Preferiries ser mort?
Saps perfectament on vivim i el que fem.
No tenim temps per angoixar-nos.
L'angoixa?
Aquest és el problema?
Hòstia, Cecil, sabia que eres fred, però no m'imaginava...
Senyors?
- Què? - Què?
CONSCIÈNCIA TOTAL: UNA VIDA FILOSOFAL DR. CARL SPACKLER
Ja n'hi ha prou, de filosofia, per avui.
Ara tanques les finestres amb pany?
Mark! Hòstia puta!
Les tanco des que va aparèixer aquell insecte gegant disfressat de gos.
- Els has salvat dels meteorits? - Meteorits?
Ah, sí.
Bé, sí i no.
La cosa es va complicar,
per a mi.
Ja m'ho pensava,
has estat fora molt temps.
Una eternitat, en anys d'estudi.
Has d'anar a veure el degà, per cert.
Té a veure amb un avís de suspensió.
Vas dir que em cobriries.
I ho vaig fer, un temps.
Dos mesos, Mark.
Són massa excuses per inventar.
Què ha passat?
De tot.
He vist el meu pare.
El teu pare?
Ja t'ho explicaré,
però primer vull veure l'Amber.
Ah, és clar, abandona'm per la teva xicota.
Així tens temps de tornar a penjar tots els meus pòsters.
Tots!
I què? Quan pensaves dir-me que havies tornat?
Home, no és que no ho sabessis.
Et vaig donar una ordre.
Te'n vas dos mesos i ara ni m'avises?
Volia veure ma mare i la xicota, primer.
Teníem un tracte, Mark.
Vas prometre obeir si et donava missions,
no pots triar quan fer-ho i quan no.
He salvat milions de vides, Cecil,
i sembla que aquí tot ha anat bé.
Sí,
tot ha anat de primera.
Els Guardians gairebé moren,
i tu eres jugant amb els insectes espacials.
El que he fet, el que he trobat, és important.
Ja ho saps, oi?
Vigilàvem la Debbie per protegir-la,
escolta passiva, i algunes paraules clau criden l'atenció.
Increïble.
I estàs empipat perquè jo no he avisat?
No em cal,
tens càmeres a casa de ma mare.
No són càmeres,
no aniríem tan lluny.
Entesos, com que ja ho saps tot,
vaig a veure la xicota, com tenia pensat.
Com vulguis,
faré que s'enduguin ton germà.
No ho pots fer.
Què faràs, deixar-lo amb ta mare?
És un alienígena.
Cuidarem millor d'ell.
És mon germà, no un experiment.
Cancel·la l'operació.
Ja són de camí.
Que la cancel·lis!
Ara!
Aniré a l'oficina demà.
D'acord.
A ta mare li encantarà cuidar el nou fill del seu ex.
Ja vinc.
Mark!
Mare meva, has tornat.
T'he trobat a faltar.
No volia tardar tant a tornar.
Em van dur a un planeta...
...rium enorme a Filadèlfia, quan era de visita a casa de ma tieta.
Nois, és el meu xicot, en Mark.
Ha estat fora per assumptes familiars.
Et presento la Bridget, la Jannie i en Corey.
Com va? Encanta't de coneixe't.
Així que és real...
Pensava que només ho deia per allunyar els bavosos.
Sí, doncs soc de carn i ossos,
però he estat fora un parell de... mesos.
Bé, us deixem parlar tranquils.
Amber, ja et donarem els apunts més tard.
Encantada, Mark.
Què ha passat?
I el nen és a casa de ta mare?
De moment, sí.
No sé què faré.
I jo em pensava que tenia merders.
Ostres, ho sento.
Només hem parlat de mi.
No, és que t'ha passat de tot, ho entenc.
No, de debò... Vull saber tot el que m'he perdut.
Doncs la universitat és difícil.
He suspès un examen de sociologia que val un terç de la nota.
De debò? Tu?
Sí.
El meu avi ha mort
i no ho duc gaire bé.
EN MEMÒRIA
Però ho estic superant.
El funeral, tornar aquí...
La gent preguntava per tu, saps?
Haver de mentir a tothom no mola.
No pensava que seria tan complicat.
Tranquil,
ja et vaig comprar així.
No és per ser superheroi,
és tot plegat.
Pensava que, amb el pare mort,
ja no em destrossaria la vida, però...
Ei,
no pot canviar el que sento per tu, per molts planetes que destrueixi.
Això és el més important.
Que bé que siguis aquí.
Ajuda!
Ajudeu-me!
Si us plau.
Senyor?
Està bé, senyor?
Digues, què passa?
Hauria de veure una cosa als nostres escàners de llarg abast.
És ridícul,
hi veig en la foscor.
Això si encara tens ulls.
Temps.
Monster Girl i Kate, sortiu.
Bulletproof, Shapesmith, us toca.
Immortal, podem parlar un moment?
Recorda que les transformacions de la Monster Girl
fan que envelleixi al revés.
Conec els poders del meu equip.
Doncs tingues en compte que aquest entrenament no li convé.
- He fet una simulació i... - Ei! Que us sento des d'aquí.
Amanda, només dic que l'Immortal no comptava els teus canvis.
No és feina seva, controlar els canvis,
i tampoc és cosa teva.
Però, si es pot reduir el temps que perds, és lògic...
Si ja ets tan controlador ara,
no tindrem cap altra cita.
Ai, vaja!
Han cancel·lat el ball de final de curs?
No em diguis... Hòstia puta!
Merda.
La gent ens intenta matar cada dia, sap?
Avisi, si us plau.
Tenim un problema.
Ve de Mart i es dirigeix a la Terra.
Hem provat de contactar-hi, però res.
Potser no té tripulació.
Però va fins dalt de matèria orgànica.
La nau ve de Mart, oi?
Potser algú té coneixement de primera mà de Mart.
Amics,
us he d'explicar un secret.
No soc un humà de la Terra, com us vaig dir.
Agafeu-vos fort,
la veritat potser us deixa...
Sabem que ets marcià.
Pensaves que no ho esbrinaríem abans d'acceptar-te?
Tots ho sabíeu? Colla de cabrons.
El que no sabem és com has arribat ni per què ets aquí.
Molt bé, doncs...
Era un nadó marcià,
nascut molt lluny, a Mart.
Com tots els marcians, teníem calamèrids de servents,
ja que no penetren la nostra pell canviant,
cosa que els agrada molt fer.
Ja de nen, detestava viure sota terra.
Volia veure les estrelles.
Per aquí, correu!
I, quan vaig tenir l'oportunitat...
la vaig aprofitar.
Vaig fer autoestop a la Terra amb una nau humana.
I, quan vaig arribar, em vaig decidir a fer el bé i conèixer-vos a tots...
Un moment, què li va passar a l'astronauta?
I bé?
Els meus ens empaitaven de prop.
Pensava que l'enxamparien abans que els calamèrids.
Que l'enxamparien per matar-lo.
Però no el van trobar, oi?
Algú altre ho va fer.
És que... No, no ho sé.
Entesos.
Com podeu veure, i per la nau que s'apropa,
es podria dir...
Bé, podríem suposar,
sense una certesa absoluta, que es va convertir...
en un hoste de la ment única i terrorífica del rusc calamèrid.
Em sap molt greu.
Entesos, doncs tenim ves a saber quantes criatures d'aquestes de camí cap aquí.
Han posseït en Rus Livingston
i poden posseir milions de persones més.
I tot és culpa teva.
Sí, ara ho enteneu!
- Ah, que és dolent. - Espera.
Ara ens el creurem?
Ens ha mentit tot aquest temps.
No, abans sí que mentia,
ara us dic la veritat.
És molt diferent.
Vas abandonar un astronauta americà a la seva sort.
- Per què ho aguantem? - Perdona?
- Per què ho aguantem? - Calleu tots.
Això tindrà conseqüències.
Però la nau no pot aterrar.
En Shapesmith és l'única font que tenim.
El necessitem,
per ara.
L'equip serem jo, en Bulletproof,
en Black Samson, la Monster Girl i... en Shapesmith.
Rex, Shrinking Rae, Kate i Rudy, ens ajudareu des d'aquí.
És una nau alienígena,
us caldran els meus coneixements.
El meu vestit em protegirà.
Entesos. Rudy, tu també.
No, no ho enteneu.
Hi ha milions de calamèrids a la nau, potser centenars de milions.
No som prou gent.
Una cosa: sé que no m'escau, però tinc una idea.
Hòstia!
Han passat uns cinc anys
i els teus pares no han arreglat el pany de la finestra.
A veure si al final resulta que volen que et segrestin.
No estic d'humor, Rex.
No he vingut a riure'm de tu.
De debò.
Ni a fer-m'ho amb tu,
ni el que sigui que et creus que vull.
Quan vaig sentir que havies tornat,
sabia que en passava alguna.
No vull la teva compassió, Rex.
Jo no en gasto, d'això.
Has vist què vaig fer a Chicago?
Allò del parc?
Sí, n'he sentit a parlar.
La vaig cagar, coi.
Podien haver pres mal.
I ho vaig pagar amb en Killcannon i llavors van prendre mal.
Intento ajudar, però només empitjoro les coses.
Els pares tenien raó: qui em crec que soc?
Tots la caguem.
És humà, ficar la pota.
Ho deia en Shakespeare.
L'Immortal, en Black Samson,
fins i tot el puto Robot o Rudy, o com es digui ara,
tots l'han esguerrat algun cop.
Tenir poders no és fàcil, però fem el que podem.
També els tòtils com jo.
Fes els càlculs, Eve.
Tens tant superàvit que fa vergonya.
Me la vas mostrar quan ens vam conèixer.
Encara estaves feta pols per haver-los perdut.
LA MEVA FAMÍLIA
Ara gairebé no hi penso mai.
Perquè ho vas superar.
I després vas superar la meva fase insuportable d'adolescent egoista
i tenir-me a l'habitació durant any i mig.
I centenars de batalles amb el Teen Team.
Amb tot això, has salvat moltes vides
i cada cop has anat fent d'aquest món horrible, cruel i dur
un lloc millor.
A més, he anat a veure aquella parella que vas treure del riu
i es recuperaran del tot.
Gràcies a tu.
Així que prou de plorar, digues als teus pares que els bombin
i torna a salvar vides, entesos?
Entesos.
Gràcies, Rex.
I què vols?
La pregunta ofèn.
Però sí, em cal un petit favor en relació amb una nau espacial.
Pínyau, pínyau.
Molt bé.
Obre, que és boníssim.
És deli...
Què farem, amb tu?
T'ha d'agradar almenys un menjar humà.
Mark! Tenim una porta principal, saps?
Perdona.
Ep, senyoret.
Està menjant bé?
De moment, no li agrada res.
Suposo que s'entendrà amb els nens humans.
Em sap greu.
Saps on són les coses del pare?
Les vaig donar a la beneficència.
Què? M'ho podries haver dit.
Home, has estat fora dos mesos
i no ho podia deixar pendent esperant que tornessis.
Em sap greu. Què cerques, exactament?
És que...
Quan els viltrumites s'enduien el pare, em va dir que llegís els seus llibres.
Potser hi va amagar alguna cosa.
Ocult entre les pàgines...
No és un bon moment, Cecil.
Ho sento, és urgent.
Mark, has de tornar a l'espai.
Què? Si n'acabo de tornar.
I, de fet, estaves bastant empipat.
Pren-t'ho com la teva gira de redempció.
Tenim una nau plena de calamèrids de Mart.
- Els recordes? - Sí.
Si posen un tentacle a la Terra, ens sotmetran per sempre.
Els hem d'aturar.
És clar,
ho entenc.
- Et cal ajuda amb el nou nadó? - Ens apanyem, gràcies.
Pensa que, quan treballis,
et caldrà un cuidador preparat, no una cangur de barri.
- Tenim gent entrenada. - És cosa nostra.
No pas teva.
Rumia-t'ho,
si us plau.
Però acabes de tornar de l'espai.
És que venen cap a la Terra
i és perillós.
Molta gent podria prendre mal.
- I jo... - Torna sa i estalvi, entesos?
Això, sempre.
Ei, Jannie, tens plans per avui?
No, tranquil·la,
només necessito airejar-me una mica.
Invencible, no sabia que te'ns uniries.
No et creguis que ho he triat...
Us hi cap un més?
Eve!
Hola.
En Rex diu que potser us cal ajuda.
Ens aniria prou bé.
Però tu seràs vulnerable als calamèrids?
No ets l'únic que pot fer una armadura.
Dos minuts per enlairar-nos.
És el meu senyal per deixar-vos, petits astronautes,
enmig de la foscor espacial.
Si triomfeu, bé, ho heu après tot de mi.
Si no, doncs estem ben fumuts.
Tres, dos, u...
Ignició.
Bé...
Suposo que ni ho sabeu ni us importa un rave,
però ara mateix soc el Guardià de la Terra suprem.
I qui ho diu?
Jo, ara mateix.
És com demanar el seient del davant.
Ei, primera norma: no feu aquestes cares.
preparades,
que ens relaxarem fins que tornin aquells babaus.
I ja està, només n'hi ha dues.
Hem de comprovar altres amenaces mentre són fora.
És clar.
Segur que justament hi ha dues grans emergències mundials amenaçant
al mateix temps, oi?
Ai, no!
Ja m'agradaria, Rae.
Alto, qui hi ha?
Perdoni, sergent.
Càgon dena, Jerry! M'has fotut un bon ensurt!
Sé que no és el meu descans, però m'he perdut el del dinar.
Agafa les patates dels pebrots i fot...
Collons!
Va, som-hi.
- Sí, senyor. - Sí.
I recordeu: primer matem i després fem les preguntes.
Tenim un problema.
Un problema sempre és una oportunitat disfressada.
Vol que sàpiguen que som aquí?
És clar que sí.
Això ho accelerarà una mica.
Ostres, mon pare és un cabró,
però tu guanyes sobrat el concurs al pare més merdós.
Ja, doncs encara ha sigut pitjor.
Tot aquest temps no era aquí per ajudar l'Amber, ma mare, a tu...
i em necessitàveu.
Segur que m'ho podràs compensar ben aviat.
Escolteu.
Ens cal més informació sobre la nau marciana:
el seu arsenal,
quina resistència trobarem quan hi entrem...
En Shapesmith ens resoldrà tots els dubtes.
Preferiria no fer-ho, perquè són secrets militars marcians...
Però ho faré, sí.
És una nau de la nostra armada. És molt gran.
Hi podria haver milions de calamèrids, però espero que no.
Són petits però molt forts per la seva mida.
Una nau farcida de meduses malvades i fortes.
Perfecte.
Hi deuen tenir marcians, també.
Els calamèrids no poden pilotar sols.
Cal trobar aquests marcians. Comunica-t'hi.
És clar! Els meus vells col·legues.
Però no estaran gaire entusiasmats de veure'm.
Ja m'ho penso.
Robot, com hi entrarem?
D'aquí a un minut apagaré el sistema.
Com ha dit, la nau marciana és gran
i els semblarem només brossa.
Llavors ens hi aferrarem i obriré un forat al buc.
- Molt bé. - Rebé, però no funcionarà.
Per què no?
Els sensors del buc són molt potents.
Poden diferenciar entre brossa espacial i la nostra nau.
I ens ho dius ara?
Sí, us ho dic ara.
I també, que no dubtaran a disparar míssils quan ens vegin.
Shapesmith?
Exacte! Són els míssils que us comentava.
No tenim escuts o així?
No som a Star Trek, anem desarmats.
Apropeu-vos tots! De pressa!
Meitat de pebrots i meitat de bolets, panet d'all i aletes de pollastre.
Dos panets d'all!
Dos panets d'all.
No! Continua demanant, Rae.
En Cecil només vol saludar.
Oi, Cecil? Oi?
- Ai, mare. - Ens cal un pla.
- Vomitaré. - Doncs tanca els ulls, hòstia!
Calmeu-vos, tenim oxigen suficient per a, almenys, deu minuts més.
No crec que aguanti deu minuts així.
Tots els que voleu, empenyeu cap a la nau!
Hola, amics marcians,
m'alegro de tornar-vos a veure.
- Jo era a la Terra i... - A la Terra?
Així que ets tu. Ho has provocat tu!
Sé que ell ho ha provocat, però hem vingut a ajudar.
Sou humans, us esclavitzaran de seguida.
No som com la resta.
Ens hi podem resistir. Podem...
Ecs.
No!
Enllestit.
Estan tots connectats!
Ara tots els calamèrids saben que sou aquí!
Alguna instrucció, cap?
Porta'm un refresc
i relaxa't.
El rei té un pla.
Són portes a prova d'explosions nuclears, impenetrables des de l'exterior.
Hem segellat el túnel, no hi ha cap altra entrada.
Ens esperarem aquí
i veurem si el govern accepta les nostres exigències.
Si no...
Nova York,
Los Angeles,
Chicago...
Moriu, cabronassos.
Se'm refreda la pizza.
Humans,
us creieu que ens podeu aturar?
No podeu.
Ets tu... Et recordem.
No et podem perforar la pell.
Tant hi fa, en trobarem d'altres per als nostres objectius.
Traieu-los de sobre seu! És l'única manera!
N'hi ha massa.
Ens cal un nou pla!
He sobrecarregat el seu sistema nerviós, però revifaran aviat.
Mateu-ne tants com pugueu mentrestant.
Merda!
Apropeu-vos!
Em pensava...
que aquests...
eren...
uns merdes!
Ei, Kate!
qui mori primer paga la pizza.
Rex, Rae...
Ajudeu-me!
Aguanta!
Kate!
Ostres, no!
Vinga, Eve, tu pots.
Ets boig o què?
Puc muntar un amplificador del pols que he usat abans.
Els hauria d'estabornir prou per treure en Rus de la nau.
Però m'haureu de protegir fins que acabi.
Quant necessites?
Cinc minuts.
Pagaràs pel que has fet.
Ei, idiota!
No es quedarà petita.
Nyam.
No està passant,
no està passant.
No està passant!
Merda.
Ets molt valent.
Però ¿sobreviu el valent
o el que espera
fins que l'oponent està massa ferit per lluitar?
Fes-ho d'una vegada, imbècil.
Ho pots fer.
Vinga, aguanta, que tu pots!
No puc més.
No, Eve!
Ostres.
Ostres,
no soc mort.
Estava segur que era mort.
Tenia la sensació de ser mort. És...
És una grata sorpresa.
Hola?
Que algú em tregui d'aquí.
Fantàstic.
No, ho sento...
Merda, l'he trencat.
Suposo que deu ser...
Deu ser car, això.
Ostres.
Mira quins músculs, tu.
M'alegra veure't tot d'una peça, Allen d'Unopa.
Sí,
i ben gran i musculat.
Sí,
però et dec una disculpa.
Quan et vam dur aquí, després de l'atac viltrumita,
vaig apagar el teu sistema de suport vital
i et vaig deixar sobreviure pel teu compte.
Què? Per què ho va fer?
Sabia que, sense el sistema, o moriries o et faries encara més fort.
Em sap greu haver jugat amb la teva vida.
Però ha valgut la pena.
Potser ara seràs capaç de vèncer un viltrumita.
Ho dubto molt.
Em van treure l'ull d'un cop.
Recordo veure-ho amb el meu propi ull,
va ser molt estrany.
Et menystens, Allen.
Ja, doncs li agraeixo el vot de confiança,
però no vull combatre pas aviat.
Si torno a veure un viltrumita, li...
Hòstia! És un viltrumita?
No, soc molt pitjor.
Soc l'únic viltrumita que s'ha rebel·lat contra l'Imperi.
Almenys, fins que em vas parlar de l'Invencible.
Allen,
cal que tornis a la Terra
i ens portis l'Invencible.
Ell és la clau per canviar el curs de la guerra.
Subtítols: Anaïs Mintenig
Supervisor creatiu: Guillermo Parra