У ПОПЕРЕДНІХ СЕРІЯХ
Якщо хтось збирається змінити цю організацію,
то це буде Король Ящірка.
Якщо секвіди колись переможуть, Земля на черзі.
Вибач, Алене.
Привіт, сину. Давно не бачилися.
Це твій молодший братик.
НОЛАН ГРЕЙСОН ЛЮБИЙ ЧОЛОВІК І БАТЬКО
Я навіть, трясця, не знала тебе.
Хіба треба волоцюга?
Мені тут потрібна допомога!
Вілтрум знає, що я залишив пост. Відстежить мене.
- Це... - Солдати-вілтруміти.
Чому мені є до них діло?
Ти маєш битися як вілтруміт.
Я не вбиваю людей.
Твого батька стратять.
Ти виконаєш його місію і підготуєш планету до нашого панування.
Це інший син імператора.
Він мертвий?
Його груди ворушаться.
Що це за червона рідина?
Імовірно, його кров.
У нього в тілі дірка.
Місто...
Андресса.
Можемо доправити тебе туди.
Марку.
Нолан...
Де Нолан?
Вілтруміти його забрали.
Мені шкода.
Місто, ці люди — це все наша провина.
Марку, ти врятував мені життя.
І своєму братові.
Якби мене й тата тут не було,
це б узагалі не сталося.
Якби твого батька тут не було, я б не мала сина.
А якби тебе не було тут...
ми обоє померли б.
Життя траксан коротке проти вашого.
Наша культура не покладає провину,
ми дивимося тільки вперед.
Ми відбудуємося, Марку. Повір у це.
Марку Грейсоне.
Привіт! Нуолзоте!
У мене хороші новини.
Ми закінчили корабель, щоб відвезти тебе додому.
Ти можеш повернутися на свою планету і в свій центр для навчання й бухання.
Дякую. Але я поки не можу летіти.
Тут досі багато роботи.
Скоро місто відновиться.
Твоїм людям має бути потрібна твоя сила.
На Землі купа героїв.
Певен, усе під контролем.
Побачте силу Омніпотуса!
Тремтіть перед моєю
необмеженою силою!
Ні.
Певен, ти краще знаєш свою планету.
Імператрице.
Нуолзоте. Ти передав новину Марку?
Я думав, він більше зрадіє.
Люди збивають з пантелику.
Я радий.
Так, хочу побачити маму й дівчину.
- Але тут є робота. І я... - Ти допоміг достатньо.
Час тобі повернутися додому.
Але є ще дещо, про що я мушу тебе попросити.
Візьми з собою брата.
Додому на Землю.
Що?
Про що ти кажеш? Ти його мама.
Марку, глянь на мене.
Глянь, наскільки я постаріла з твого прибуття.
Твій брат дорослішає швидше, ніж ти,
але значно повільніше, ніж ми.
Я помру, перш ніж він заговорить реченнями.
Поки був Нолан, це було нічого. Його міг виростити батько.
Але зараз...
усі, кого він знає, скоро помруть.
Помруть покоління, поки він подорослішає.
Яка мати прирекла б його на таке життя?
Мій тато переймався так і через мене.
Нолан змінив мене.
Я бачу життя з більшої перспективи, ніж траксани загалом.
Але для мене ваші століття і досі просто ідея.
А ти з твоїм братом маєте жити таким життям.
Я надіюся, що тато цілий.
Я теж на це надіюся.
Але якщо він живий, то шукатиме тебе, а не мене.
- Чекай, ні, це... - Час із Ноланом був особливим.
Але він знатиме...
моє життя добігло кінця.
Пам'ятай мене, дитино.
Колись, надіюся, ти зрозумієш, чому я тебе відпустила.
Будь ласка.
Скоро ти будеш єдиним, хто в нього є.
А йому знадобиться хтось...
НЕПЕРЕМОЖНИЙ
Дякую, Поле. До завтра.
Дебі.
Чекай...
Забув віддати тобі.
Це він нас усіх на роботі.
За проданий нами дім?
Типу того.
Ну...
Ми всі знаємо...
Як важко тобі було.
Але добре, що ти повернулася.
Дякую.
Дякую, Поле.
Привіт, мамо.
Марку.
Боже, Марку. Минуло два місяці!
Я намагалася не хвилюватися, але навіть Сісел дуріє.
Хто це?
У мене навіть слів немає.
Цього ранку я навіть не знала, чи живий Нолан.
Я... Так, я навіть не знала, чи хочу, щоб він був живий.
А він кинув ще одну планету в руїнах,
і його нова дитина сидить у мене на кухні.
Його забрали вілтруміти.
У тата не було вибору.
Ага, звісно.
Він не мав летіти на ту планету.
І точно не мав знаходити нову партнерку й заводити нову дитину.
Йому завжди начхати на життя, які він руйнує.
Просто кидає, щоб інші прибирали.
Знову й знову.
Я знаю.
Що нам з ним робити?
Дітям такого віку потрібен постійний догляд.
У нього навіть імені немає.
Ну, він швидко росте.
Він не довго буде малим.
Візьму академку на рік, щоб дивитися за ним.
Що? Ні! Точно ні.
Мене не було два місяці.
Знаєш, не те щоб мої оцінки взагалі були високими.
І я змінив багато підгузків дорогою додому.
Як щодо Сісела?
Ми не можемо.
Мають бути інші варіанти.
Які?
Він фіолетовий.
Я не можу віддати його чужому і не хочу кидати коледж.
Але...
Маєш рацію, тато лишає інших людей вирішувати його проблеми.
Але він мій брат, і я... Я не можу просто кинути його.
Це в тебе з мого боку.
Не кидай навчання.
Я візьму вихідні й нагляну за ним кілька днів.
Ми щось вигадаємо.
Але цей підгузок зміниш ти, перш ніж кудись іти.
Хай хтось там усе огляне.
Думаю, це жарт, але ризик зайвий.
Хочу звіт за годину.
Пане, можна вас на хвилину?
Ми трохи зайняті, Доналде, якщо ти не помітив.
Мені треба, щоб ви знайшли час для... цього.
Усі геть!
Ви мене чули.
Звільніть кімнату.
Негайно.
Добре. Ти привернув мою увагу.
Коли минулого року Омнімен став злим,
ми підірвали наш будинок стеження, щоб спинити його.
Ти це зробив, коли забрав усіх у безпеку.
Заледве сам вибрався живим.
То чому я цього не пам'ятаю?
Ти був шокований. Сильно обгорів.
Обгорів?
Так ви це називаєте?
З усією повагою, пане, що ви зі мною зробили?
Думав, я вхожий до Білої кімнати.
Так і є. Здебільшого.
Світло!
Що це?
Те, що ми зробили з тобою.
Надсучасні технології.
Збіса дорогі.
І краще, ніж ти старий, якщо хочеш знати.
Як?
Тобі пощастило.
Тіло Омнімена прикрило тебе від вибуху.
Коли ми тебе дістали, мозок не зачепило.
Решту тебе — не те щоб.
Решту мене?
Сіселе, що я таке зараз?
Ти — це ти.
Але кращий. Сильніший.
Живий.
Я не пам'ятаю, не пам'ятаю нічого з цього.
Усі ці люди знали, а я — ні?
ПТСР — лайно. Ми вирішили, без нього буде краще.
Тобто вам буде краще.
Ви не мали права.
Чого ти хочеш, Доналде?
Краще б ти помер?
Ти знаєш світ, де ми живемо, нашу роботу.
Немає часу на екзистенційну тугу.
Тугу?
Так ти це називаєш?
Боже, Сіселе. Я знав, що ти холоднокровний, але що ти...
Панове?
- Що? - Що?
ТОТАЛЬНА СВІДОМІСТЬ — ФІЛОСОФСЬКЕ ЖИТТЯ ДОКТОР КАРЛ СПЕКЛЕР
І філософії більш ніж вистачить на сьогодні.
Відколи це ти зачиняєш вікна?
Марку. Трясця!
Почав зачиняти після того, як з'явився той великий жук, убраний псом.
- Ти врятував їх від метеоритів? - Метеоритів?
Точно.
Так і ні.
Усе пішло, пішло дивно.
Для мене.
Так, я типу помітив.
Тебе довго не було.
Це вічність у роках коледжу.
УА
І тобі треба зустрітися з деканом, до речі.
Щось про навчальний випробний термін?
Ти казав, що прикриєш мене.
Я прикривав. Якийсь час.
Два місяці, Марку.
Стільки виправдань не вигадаєш.
Що сталося?
Багато всього.
Я бачив тата.
Твого тата?
Я розповім тобі все про це.
Але спочатку маю зустрітися з Ембер.
Так, проміняй мене на свою дівчину, точно.
Дам тобі час повісити назад мої плакати.
Усі!
І? Коли саме ти планував сказати мені, що повернувся?
Ну, це ж не так, що ти не знав.
Я наказав тобі не йти.
Ти зник на два місяці. А зараз не звітуєш?
Я мав спершу побачити маму й дівчину.
У нас була угода, Марку.
Ти обіцяв виконувати накази в бою.
Ти не можеш обирати, коли слухатися.
Я врятував там мільйони життів.
І схоже, тут усе було добре.
Так.
Усе було веселенько.
Охоронці мало не померли,
поки ти тинявся світом з космічними жуками.
Те, що я там знайшов і зробив, було важливим.
Ти вже знаєш, так?
Ми наглядаємо за Дебі для її захисту.
Здебільшого пасивно. Певні слова привертають увагу.
Неймовірно.
Ти сердишся, що я не відзвітував?
Я й не мав.
Ваші камери в домі моєї мами.
Не камери.
Ми б так не вчинили.
Гаразд, оскільки ви все знаєте,
я піду до своєї дівчини, як планував.
Мене влаштовує.
Пошлю людей за малим Нолана.
Ви не можете.
Що ти робитимеш, лишиш його з мамою?
Він іншопланетянин.
Ми кваліфікованіші, щоб займатися ним.
Він мій брат, не науковий експеримент.
Відклич своїх людей!
Вони вже їдуть.
Відклич їх!
Негайно!
Я прийду завтра.
Гаразд.
Певен, твоя мама радо дбатиме про нову дитину колишнього.
Заходьте.
Марку!
Боже, ти повернувся.
Я так сумував за тобою.
Я не збирався їхати так надовго.
Вони привезли мене до планет...
...арію у Філадельфії, коли я, знаєш, провідував тітку.
Люди, це мій хлопець Марк.
Його певний час не було за сімейними обставинами.
Марку, це Бриджет, Дженні та Корі.
Привіт, чуваче. Радий зустрічі.
Ого. То він справжній.
Я думала, Ембер просто відшиває стрьомних чуваків.
Так. Ага. Цілком реальний.
Просто не був поруч останніх кілька... місяців.
Ви маєте побазікати про новини.
Ембер, пізніше візьмемо нотатки.
Рада знайомству, Марку.
Що там сталося?
То дитина тепер у твоєї мами вдома?
Поки що.
Не знаю, що я робитиму.
Я думала, що в мене були дикі місяці.
Трясця, вибач.
Я... говорив весь час про себе.
Ні, тобто ти багато через що пройшов.
Ні, справді. Я... хочу знати все, що пропустив.
Ну, коледж — це не жарти.
Я завалила соціологію, і це коштувало третини оцінки.
Серйозно? Ти?
Так.
Мій дідусь помер.
З цим було нелегко.
ПАМ'ЯТАЄМО З ЛЮБОВ'Ю
Так, я це пережила.
Похорон. Повернення сюди.
Знаєш, люди в мене питали, де ти.
Брехати про це не було круто.
Я не думав, що буде так складно.
Усе гаразд.
Я знала, на що підписувалася.
Не тільки супергеройство.
Усе це.
Я думав, якщо тато пішов,
він припинить руйнувати моє життя, але...
Гей.
Він не змінить моїх почуттів до тебе, скільки б планет не зруйнував.
Це те, що важить.
Рада, що ти повернувся.
Допоможіть.
Допоможіть мені.
Прошу.
Пане. Пане?
З вами все гаразд?
Що таке?
Є те, що вам слід побачити на наших дальніх сканерах. Пане.
Це дурня.
Я можу бачити в темряві.
Це якщо припустити, що досі маєш очі.
Кінець.
Монстреня, Кейт, ідіть у душ.
Куленепробивний, Формотворцю.
Безсмертний, можна на два слова?
Можна тобі нагадати, що трансформації Монстреняти
роблять її молодшою.
Я знаю, як працюють сили моєї команди.
Тоді маєш розуміти, що такі тренування їй шкодять.
- Я розробив симуляцію і... - Агов! Я тебе чую, знаєш?
Амандо, я помітив, що Безсмертний не відстежує твої трансформації.
Це не його робота — їх відстежувати.
І не твоя теж.
Логічно, якщо є спосіб скоротити втрачений час...
Контроль після першого побачення
каже, що другого не буде.
О ні!
Танці для восьмикласників скасували?
Не кажи мені... Трясця!
Чорт.
Ти знаєш, що люди намагаються вбити нас щодня?
Просто дзвони. Прошу.
У нас проблема.
Це рухається з Марса прямо до Землі.
Ми викликали їх, але відповіді немає.
Може, це безпілотник.
От тільки по вінця напханий біоматерією.
Корабель з Марса, так?
Цікаво, чи тут є хтось, хто знає зсередини... Марс.
Друзі.
Маю розкрити секрет.
Я не людська істота із Землі, як я вам сказав.
Приготуйтеся.
Бо правда може бути важчою, ніж...
Ми знаємо, що ти марсіянин.
Думаєш, ми дозволили б тобі приєднатися, не знаючи?
Ви всі це знали? Сучі діти.
Але ми не знаємо, як ти потрапив на Землю і чому ти тут.
Добре, ну...
Я народився марсіянином.
Далеко на планеті Марс.
Як усім марсіянам, нам служили секвіди,
бо не могли проникнути крізь змінну шкіру,
а це те, що вони дуже люблять робити.
Навіть малим марсіянином, я ненавидів жити під землею.
Я хотів побачити зірки.
Сюди. Біжіть!
Тому коли з'явилася така нагода...
я скористався нею.
Я полетів до Землі із вашими космонавтами.
І коли дістався сюди, я був натхненний творити добро й зустрів усіх вас...
Секунду. Що сталося зі справжнім астронавтом?
Ну?
Мої люди були за нами в тунелях.
Я думав, вони знайшли його раніше, ніж секвіди.
Тобто знайшли й вбили його.
Але вони його не знайшли?
Щось інше знайшло.
Я... Ні, я не знаю.
Ну, добре.
З урахуванням цієї ситуації та великого корабля, що прямує сюди,
можна припустити...
Тобто можна припустити, що можливо,
і це тільки можливо, він міг стати...
Одержимим господарем жахливого колективного розуму секвідів.
Мені шкода.
Добре. Отож бозна скільки цих штук прямує сюди.
Вони керують Расом Лівінґстоном
і можуть заволодіти ще мільйонами нас.
І у всьому цьому винен ти.
Так, тепер ви розумієте.
- Це погано. - Чекай.
Ми повіримо йому?
Він весь час нам брехав.
Ні, я раніше брехав.
Зараз я кажу правду.
Це різні речі.
Ти покинув американського астронавта
- на смерть. - Що? Та ну.
- Чому ми це терпимо? - Пробачте.
- Нащо терпіти? - Замовкніть. Усі ви.
За це будуть наслідки.
Не можна, щоб цей корабель прибув.
І єдині дані ми маємо від Формотворця.
Він нам потрібен.
Поки що.
У команді будемо я, Куленепробивний,
Чорний Самсон, Монстреня і... Формотворець.
Рексе, Тягуча Рей, Кейт і Руді, ви дбаєте про все тут унизу.
Це космічний корабель.
Вам потрібні мої технічні знання.
Я буду захищений у костюмі.
Згоден. Руді, ти теж ідеш.
Ні, ви не розумієте.
На цьому кораблі мільйони секвідів. Може, сотні мільйонів.
Нас буде замало.
Так, я знаю, що це нетипово, але маю ідею.
Трясця!
Знаєш, минуло вже п'ять років,
а батьки досі не відремонтували замок у тебе на вікні.
Я починаю думати, чи не хочуть вони, щоб тебе викрали?
Я не в настрої, Рексе.
А я тут не для жартів над тобою.
Серйозно.
І не щоб залізти тобі під спідницю.
Не для того, про що ти можеш думати.
Та коли почув, що ти сюди повернулася,
я знав, що щось не так.
Не треба мене жаліти, Рексе.
Відколи я когось жалію?
Бачив, що я зробила в Чикаго?
Парк, що розвалився?
Я чув про це. Так.
Так, я облажалася.
Люди майже постраждали.
А потім я зійшлася зі Смертогарматом. І люди постраждали.
Я намагаюся допомогти, а насправді створюю проблеми.
Мої батьки мали рацію. За кого я себе маю?
Усі лажають.
Це властиво людям.
Так сказав Шекспір.
Безсмертний, Чорний Самсон,
довбаний Робот або Руді чи як він там себе зараз зве,
усі вони хоч раз облажалися.
Мати сили непросто, але ми робимо, що можемо.
Навіть вилупки, як я.
Просто полічи, Єво.
У тебе стільки здобутків, що це дурня.
Ти показала це мені майже одразу.
Ти тоді була розбита через втрату їх.
МОЯ СІМ'Я
Зараз я рідко про них думаю.
Бо ти це пережила.
А потім ти пережила мої тупі підліткові проблеми, які я звалив на тебе,
ховаючись у твоїй спальні півтора роки.
І ще сотні інших битв з Підлітковою Командою.
Під час цього ти врятувала стількох людей.
І щоразу ти робила цей паскудний, жахливий, страшний світ
трохи кращим.
Крім того, я дізнався про пару, яку ти витягнула з річки.
Вони повністю одужають.
Завдяки тобі.
Тому висуши очі, скажи своїм батькам забрати свої слова
і тікай звідси. Добре?
Добре.
Дякую, Рексе.
А тепер кажи, чого хочеш.
Я ображений.
Але так, я маю попросити про невелику послугу, що включає космічний корабель.
Піу-піу-піу.
Добре.
Відкрий рота, це смачно.
Це...
Що нам з тобою робити?
Хоч якась людська їжа має тобі подобатися.
Марку! У нас є вхідні двері, знаєш.
Вибач.
Привіт, бруднуле.
Як він їсть?
Ну, поки він усе ненавидить.
Гадаю, тут він такий, як людські діти.
Вибач.
Ти знаєш, де батькові речі?
Я позбулася більшості.
- Віддала на благодійність. - Що? А мене могла спитати?
Ну, тебе не було два місяці.
Я не могла жити в чистилищі, чекаючи на твоє повернення.
Вибач. Що ти шукаєш?
Це просто...
Коли вілтруміти забирали тата, він сказав мені прочитати його книжки.
Що, як він там щось заховав?
Типу поклав між сторінок?
Ти невчасно, Сіселе.
Вибач, Дебі. Це нагально.
Марку, треба, щоб ти мчав у космос.
Що? Я щойно повернувся з космосу.
І ти був дуже злий через це.
Думай про це, як про спокуту.
У нас є повен корабель секвідів, що летять з Марса.
- Пам'ятаєш їх? - Так.
Якщо вони опиняться на Землі, то контролюватимуть нас вічно.
Ми маємо їх спинити.
Звісно.
Само собою.
- Потрібна допомога з новою дитиною? - Усе гаразд.
А коли працюватимеш?
Тобі потрібен умілий доглядальник, а не няня-сусідка.
- У нас є такі люди. - Це наше рішення.
Не ваше.
Просто подумай.
Будь ласка.
Але ти щойно повернувся з космосу.
Вони прямують до Землі.
І це серйозно.
І багато людей може постраждати.
- Тому я... - Просто повертайся цілим. Добре?
Як завжди.
Привіт, Дженні. Є плани на сьогодні?
Ні, усе гаразд.
Просто хочу відволіктися.
Невразливий, я не знав, що ти приєднаєшся.
Ну, мені не здалося, що я мав вибір.
Є місце для ще однієї?
Єво!
Привіт.
Рекс сказав, що вам потрібна допомога.
Таки потрібна.
Але ж ти вразлива для цих істот?
Ти не єдиний, хто може зробити костюм із броні.
Дві хвилини до запуску.
Це підказка, щоб я залишив вас, відважних астронавтів,
у нескінченній темряві космосу.
Якщо вам вдасться, це я навчив вас усього.
Якщо ні, гадаю, нам усім кінець.
Три. Два. Один.
Маємо запалювання.
Отож...
Можливо, ви двоє цього не знаєте чи не усвідомлюєте,
але цей хлопець зараз — головний Охоронець на Землі.
Хто сказав?
Я. Щойно.
Хто перший забив місце, той керує.
Добре, перше правило, не закочувати очі.
Друге правило, приготуйтеся, бо ми просто відпочиватимемо,
поки ті невдахи не повернуться.
А третього правила немає.
Ми маємо моніторити інші загрози, поки їх немає.
Звичайно.
Ніби виникне дві величезні надзвичайні ситуації, які руйнують світ
водночас.
О ні!
Я б поглянув на таке, Рей.
Гей, хто тут?
Вибачте, сержанте.
На бога, Джеррі! Ти мене налякав.
Я знаю, що зараз не моя перерва. Але я пропустив обід.
Бери свої кляті смаколики й вали...
Чорт!
Ворушися.
- Так, сер. - Так.
І пам'ятайте, спочатку вбивайте, а потім ставте питання.
У нас проблема.
Що таке проблема, як не прихована можливість?
Ти хочеш, щоб вони знали, що ми тут?
Звичайно.
Це просто трохи все прискорить.
Боже, мій батько мудак,
але ти виграв у конкурсі з Найпаскуднішим батьком.
Ага. Але було ще гірше.
Я полетів надовго й не був поруч з Ембер, мамою, тобою.
А я був вам потрібен.
Упевнена, скоро матимеш шанс компенсувати це.
Слухайте.
Нам треба більше інформації про корабель з Марса.
Система озброєння,
з яким опором зустрінемося, опинившись на борту.
Тому Формотворець дасть відповіді на всі наші запитання.
Краще б ні, бо це військові таємниці марсіян.
Але я відповім.
Це наш військовий корабель.
Він великий. Там можуть бути мільйони секвідів, але надіємося, що ні.
Вони малі, але дуже сильні для своїх розмірів.
Корабель з демонами-медузами з надзвичайною силою.
Чудово.
На борту мають бути марсіяни.
Секвіди не можуть керувати кораблем.
Ми маємо знайти цих марсіян. Установити контакт.
Так! Мої старі друзі.
Вони... Вони можуть бути не раді побачити мене.
Можу уявити.
Роботе, як доставиш нас на борт?
За хвилину вимкну електрику шатла.
Як він каже, корабель великий,
тому ми для нього ніби уламок.
Тоді закріпимося і виріжемо прохід у корпусі.
- Добре. - Дуже добре. Але не спрацює.
Чому ні?
Сенсори військового корабля потужні.
Вони помітять різницю між космічним сміттям і нами.
І ти кажеш нам про це зараз?
Так. Я кажу про це зараз.
Крім того, вони без вагань пустять ракети, коли помітять нас.
Формотворцю.
Так! Ці! Дивіться, про ці ракети я і кажу!
У нас немає щитів абощо?
Це не «Зоряний шлях». Ми без зброї.
Усі! Ближче до мене. Негайно!
Половина пепероні, половина грибів, порція часникового хліба, кілька крилець.
Дві порції хліба!
Дві порції хліба.
Ні-ні-ні! Замовляй далі.
Сісел просто хоче привітатися.
Так, Сіселе? Так?
- Боже. - Нам потрібен план.
- Я виблюю. - Тоді заплющ свої кляті очі.
Прошу, заспокойтеся. Нам вистачить кисню принаймні на десять хвилин.
Не певна, що зможу стільки тримати це разом.
Хто літає, штовхайте нас до корабля.
Привіт, друзі-марсіяни.
Радий знову вас бачити.
- Я оце був на Землі і... - На Землі?
То це ти. Через тебе це сталося!
Я знаю, що він спричинив все, але ми тут, щоб допомогти.
Ви люди. Вони негайно вас підкорять.
Ми не такі, як інші нашого виду.
Ми можемо протистояти їм. Ми...
Бридня.
Ні!
Готово!
У них спільний розум!
Тепер усі секвіди знають, що ви тут.
Якісь розпорядження, босе?
Візьми напій.
І розслабся.
- У короля є план. - Це протиядерні двері.
Непроникні ззовні.
Ми заблокували тунель, тому іншого входу немає.
Зараз ми просто сидимо тут і чекаємо, поки уряд
виконає наші вимоги.
Інакше...
Нью-Йорк.
Лос-Анджелес.
Чикаго...
Помріть швидко, вилупки.
Моя піца холоне.
Люди.
Думаєте, ви можете нас спинити?
Не можете.
Ти, ми тебе пам'ятаємо.
Крізь твою шкіру не пройдеш.
Байдуже, будуть інші для нашої мети.
Скиньте їх із нього! Це єдиний спосіб!
Їх забагато!
Нам потрібен новий план!
Я зашкодив їхній нервовій системі, але вони скоро отямляться.
Убийте якомога більше, поки вони у відключці.
Трясця!
Ближче!
Я думала...
Ці хлопці...
Мали бути...
Слабаками!
Агов, Кейт!
Пам'ятай, хто помре першим, платить за піцу.
Рексе. Рей.
Допоможіть!
Чекай!
Кейт!
О боже, ні!
Тримайся, Єво. Ти можеш.
Ти збожеволів?
Костюмом можу підсилити імпульс, який робив раніше.
Надіюся, їх відключить, щоб ми забрали Раса з корабля.
Але ви маєте мене захищати в процесі.
Скільки часу?
П'ять хвилин.
Ти за це, трясця, заплатиш.
Гей, ідіоте!
Вона не лишиться малою.
Ням.
Цього не відбувається.
Цього не відбувається!
Трясця.
Ти такий сміливий.
Але хіба сміливі виживають?
Чи ті, хто чекає,
щоб його суперник був надто зраненим, щоб битися?
Просто зроби це, вилупку.
Ти можеш.
Ну-бо, тримай усе разом. Ти можеш!
Не можу тримати.
Ні. Ні-ні-ні, Єво!
Ого.
Я не мертвий.
Я був певен, що мертвий.
Здавалося, що я помер. Це...
Це приємна несподіванка.
Агов?
Хтось, випустіть мене звідси.
Просто чудово.
О ні. Мені... Шкода!
Лайно. Я це зламав.
Ця штука, вона точно...
Вона точно дорога.
Боже.
Погляньте на це.
Радий тебе бачити єдиним цілим, Алене з Юнопи.
Ага.
Єдиним великим і накачаним цілим.
Так.
Боюся, я маю вибачитися.
Коли тебе принесли сюди після нападу вілтрумітів,
я вимкнув систему життєзабезпечення
і залишив тебе самого.
Що? Чому ви це зробили?
Я знав, що без неї ти помреш або відновишся сильнішим, ніж раніше.
Вибач, що грався з твоїм життям.
Але воно було того варте.
Зараз ти можеш вистояти проти вілтруміта.
Ага, сумніваюся.
Вони так били, що випало око.
Пам'ятаю, як бачив це власним оком.
Це було дивно.
Ти недооцінюєш себе, Алене.
Так, я вдячний вам за підтримку,
але поки про реванш не проситиму.
Якщо побачу ще одного вілтруміта, я...
Святий боже! Ви вілтруміт?
Ні. Я дещо значно гірше.
Я єдиний вілтруміт, який наважився повстати проти імперії.
Принаймні, був ним, поки ти не розповів про Невразливого.
Алене,
ти маєш повернутися на Землю
і привести Невразливого сюди.
Він ключ до того, щоб змінити хід цієї війни.
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк
Творчий керівник Яна Ануфрієва