У ПОПЕРЕДНІХ СЕРІЯХ
Ти стріляв у мою довбану голову!
Так, ура! Десять із десяти. Тепер нам треба йти.
Кейт Ча була… безстрашною войовницею.
Я знову я, Вільяме?
Як одна мить на Землі
перетворила тебе на слабкого, сентиментального зрадника?
Ця дитина — Марків брат, що робить його й моєю сім'єю.
Я працюю на вас, місіс Ґрейсон.
Коли ми тебе дістали, мозок не зачепило.
Решту тебе — не те щоб.
Я змінився.
- Я можу зробити те саме для… - Ні.
- Підводжу Ембер. - Підводжу Марка.
Усе в цих книжках правда.
Їду до старого друга.
Усі стануть на коліна перед Ґромом!
Може, наступного разу тобі просити фото з іншопланетянином
чи божевільним вченим, з яким борешся, замість просто бити його, розумієш?
Вдати, що ти фанат?
Із кількома з них це б спрацювало.
Добре, це просто… Я справді маю такий вигляд?
Якщо думаєш, що це дивно…
Стережися, зло. Ми…
НЕПЕРЕМОЖНИЙ
Чому б нам не жити тут?
Можна орендувати кабінку, розбити намет.
Жити на хотдогах і лежалих начос.
Бо ти помреш від передозу коміксами десь за три години.
Я помру щасливим, воно того варте.
Я шукав ці у твердій обкладинці!
Ти не можеш купити все, Марку Ґрейсоне.
Перевіримо!
Ти в нормі?
Так, усе добре.
Ти певна?
Усе гаразд.
Ми не мусимо проводити тут цілий день.
Можемо робити те, що й тобі цікаве.
Хто каже, що мені нецікаво?
Так.
Точно.
Я тільки мав на увазі, що це більше те, що я люблю.
У нас небагато часу разом,
хочу бути певен, що ми робимо й те, що до вподоби тобі.
Я дам знати, якщо мені буде погано.
Добре. Вибач.
Усе гаразд. Просто будьмо разом.
Мені не важливо, що ми робимо,
і, для протоколу, я, мабуть, зараз читаю більше коміксів, ніж ти,
бо ти такий зайнятий, рятуючи світ.
Імовірно, це так.
Секундочку.
Ми в черзі?
Філіп Шафф дає автографи.
ПЕС СЕАНС
Ну, ти ж казала, що важливий той факт, що ми разом?
ФІЛІП ШАФФ ТВОРЕЦЬ «ПСА СЕАНСА»
Філіп Шафф.
О боже! Я великий фанат!
- Дякую. Це багато означає. - Я маю запитати.
Коли вийде новий сезон «Пса Сеанса»?
Ти про серіал?
Імовірно, аж за рік.
Вибач. На анімацію потрібно багато часу.
Можу уявити, скільки праці йде на ці сцени бійок.
Так, це вимагає часу, але ми економимо в інших місцях,
щоб впоратися.
Помічав, іноді, коли хтось говорить,
рот не в кадрі, і ти не бачиш, як ворушаться губи?
Ого, я й не помічав.
Так, або ми знімаємо з-за голови,
поки йде розмова, із тієї ж причини.
Іноді робимо загальний кадр і повільно ведемо камерою.
Здається, що це анімація, але й близько ні,
ти не помічаєш, що нічого не рухається.
І найкраще: оскільки всі ці сцени мають обмежену анімацію,
ми можемо зробити малюнки ще кращими.
Але іноді художника заносить,
і починає здаватися, що це інший серіал.
Божевілля, що тобі можуть подарувати.
Дякую, що прийшов!
Ні, дякую вам!
Я дивитимуся другий сезон уважніше.
Він такий крутий хлопець.
Добре, куди хочеш піти зараз?
Не знаю. Круто піти на алею художників.
Це… Секундочку.
Привіт, Єво. Що сталося?
Марку, Рекс вислизнув із лікарні ГОА й утік на місію сам.
Він не виходить на зв'язок, і я хвилююся за нього.
Я б шукала сама, але підтягую хвости.
Тобто, звичайно. Напиши мені, де він.
Ти покинеш мене на Комік-коні, так?
У Рекса неприємності.
- Але, може, я… - Ні, усе гаразд. Іди.
Надолужимо пізніше.
Дякую, що притримаєш це для мене. Ти найкраща. Люблю. Бувай!
Усі стануть на коліна перед Ґромом!
ЯДЕРКА ВОЛКЕРТОН СКЛАД
Не смій! Та ну, годі! Не смій так зі мною.
Ти робив це сотні разів. І щоразу виживав.
Навіть куля в голову тебе не вб'є.
А цей хлопець? Він ніщо.
Просто абсолютно звичайний…
Довбаний монстр зі щупальцями з кошмарів?
Чудово.
Трясця.
Чорт!
Ось що ти маєш зробити, Рексе.
Ти маєш піти туди, відірвати всі його щупальця
і запхати їх усі в скільки там дуп він має,
а потім маєш відправити його назад посилкою на Лайняну планету,
чи звідки він там прибув,
бо ти Рекс Сплод, і так ти працюєш.
Погнали.
Тобі треба більший бруд, щоб шкода Октобоссу.
Я… Чекай, що?
Ти чуєш слова!
Зараз я біль тебе тут!
О ні. Чому ти раніше не сказав щось дурне?
Твої друзяки такі самі дурбелики?
Октобосс великий час вчив твій мова!
Вибач, що мої слова не є ідеальний!
Я певен, що ти дуже зайнятий, і я поважаю, що ти витратив час
на вивчення моєї мови, навіть якщо вивчив її не дуже,
але я однаково надеру тобі зад!
Хто тепер надертий зад?
От лайно!
Рексе.
Ти як?
Усе гаразд.
Спини ідіотів.
Я займуся Деві Джонсом.
Ти певен?
Він величенький.
Чуваче, прошу.
Мені це потрібно.
Наступного разу почну з цього.
Усе чисто. Час для військових.
Дякую, друже.
Після, знаєш…
Я просто думав, що мені треба осідлати… коня.
Або це, або пенсія з баром у теплих краях.
Зачекай, чому б не зробити друге?
Ми заходимо.
Так, я почувався так само, коли мій тато і я…
Так, не сумніваюся.
Не певен, що багато хто міг би повернутися після такого.
Не певен, що хоч хтось зміг би повернутися після такого.
А ще повірити не можу, що в тебе відростають нові зуби.
Трясця! Мені б цю суперсилу.
Я тут, ніби лайняний гравець у хокей.
Як справи з Ембер?
Ти з цим розібрався?
Не те щоб.
Не буває жодного побачення, щоб нас не перервали.
Зараз я покинув її на Комік-коні.
Ну, я твій боржник, тому скажу тобі от що.
Обери день, і ми з Охоронцями прикриємо тебе за будь-яку ціну.
І знаєш що? Хай Сісел хоч усреться.
Не знаю, чи ви так можете.
Чуваче, повір мені.
Попри все, що з нами сталося,
ми досі найкраща команда супергероїв на довбаній планеті.
Вилупок!
Розслабся.
Сам розслабся! Це дурня.
Не вдавайся до примусу.
Система спроєктована інтерпретувати твої думки й…
Отак от!
Зараз можемо перезавантажитися і…
Спробувати ще раз.
- Отож, ці дрони коштували приблизно… - Ні!
Більше ніяких «спроб».
Я не можу битися із цим.
Це нікчемно!
І я не дам тобі запхати собі в голову чип, щоб вона працювала краще.
Це дрібна медична процедура.
Амандо, чекай.
Це просто… Дозволить тобі не трансформуватися.
Ти не молодшатимеш і зможеш нормально дорослішати.
Дозволь вилікувати тебе.
Я проклята, а не хвора.
Я не просила про допомогу.
Як Рей?
Досі в реанімації, але вона сильніша, ніж здається.
Вона виживе.
- Що? - Це місце.
А що із ним?
Ми маємо бути найкращими.
Найкращими на планеті.
І?
Серйозно?
Добре, підсумуймо.
Є хлопець, який має бути генієм,
але найкраща його ідея — це зробити собі нове тіло
з ДНК, яке він вкрав у колеги, щоб зустрічатися з іншою колегою,
яка не хоче з ним зустрічатися.
І ця краля стає молодшою щоразу, як використовує свої сили,
і не хвилюється, якщо скоро муситиме їсти перетерту моркву.
Наш лідер такий старий, що з нього порох сиплеться!
Його бос — піджак, який без вагань пожертвує нами, щоб врятувати білі США.
Дівчина, яка без кісток,
бо намагалася розірвати когось зсередини…
…а це повний капець.
Піроман, що переживає складний період в житті
після обміну половини мозку на кулю.
І, нарешті, Формотворець чи що він там.
Мене ти ніби виключив.
Добре, по-перше, ти лисий.
А для Самсона волосся було всім.
По-друге, якщо ти думаєш, що ми найкращі супергерої на планеті,
волосся вже не перше, а друге після поганих суджень.
Я мав волосся, коли обирав ім'я, але маєш рацію.
Ми не найкраща команда супергероїв на планеті.
Ми сім'я.
Справді?
І, як кожна сім'я, ми облажалися власним унікальним чином.
Трясця, кажи за себе.
Але ми незламні, коли це потрібно.
Це робить нас найкращими.
Ти новий, тому ще не розумієш цього.
Що? Ні!
Ну, якщо ми сім'я, тоді мама з татом розлучаються.
Прохання відхилено.
Це не було прохання.
Ми вже втратили двох членів, а ти хочеш піти?
Однозначне ні.
Ідеться про Кейт, я розумію.
Я загублений, Сіселе.
Нестабільний.
Навіть небезпечний.
Ти щойно врятував довбану планету від нашестя з Марсу.
Ми мало не програли через мене!
Бо я не довіряв Непереможному!
А потім я майже почав
міжпланетну війну з його однооким другом!
Я вже був надламаний.
Смерть Кейт просто доконала мене.
Ти не звільняєшся.
Це тимчасова відсутність.
Відпустка, про яку ми говорили. Ясно?
Куди ти взагалі ідеш?
Додому.
Руді, сюди!
Сер?
Твоя стара робота знову твоя.
Із поверненням.
Ти справді думав, що все скінчено?
Ми тільки почали.
Так багато роботи.
Імовірно, ти сподіваєшся, що увірветься якийсь герой і врятує тебе.
Побачимо.
Схоже, тут тільки ти, я і наука.
Почнімо?
Усе гаразд. Я поруч.
Я тут.
Це був іще один сон.
Це неправда.
Це було правдою, Вільяме.
Це сталося.
- Я знаю, але… - Ні, не знаєш.
Ти не знаєш. Ніхто не знає.
Щоразу, як заплющую очі, я бачу обличчя Сінклера.
Психолог сказав, треба час, щоб підлаштуватися…
Я не хочу підлаштовуватися.
Я не знаю, що гірше.
Те, що Розумань Сінклер розітнув мене, чи що ті лікарі зібрали назад докупи.
Ні, Доналде, ти не можеш звільнитися.
Боже, сьогодні щось додали у воду?
Ви мене відбудували, брехали мені, забрали мою агенцію.
Ти б помер, якби не це.
І це перетнуло межу, сер.
Я не можу, бог свідок, працювати на вас.
Я навіть не знаю, хто…
Чи що я тепер.
Ти — це ти, Доналде. І крапка.
Як я можу бути собою?
Ви стерли мої спогади.
Це було не моє рішення.
А чиє ж тоді?
Сідай.
Я вже бачив це…
Сідай.
Ось. Повний доступ.
Не той мій пароль, який, ти думав, знаєш.
Пам'ятай, ти про це просив.
Тікайте! Швидко!
Іще трохи. Чекай тут. Я зараз.
Боже.
Ти так нервуєш перед серйозним боєм?
Ні, але Доктор Сейсмік не виганяє мене з універу.
Ми мали бути тут разом.
Це мило.
Але ми тренувалися.
Склалися сімейні обставини.
Маєш сказати тільки це.
А що як це не спрацює?
Ми із цим розберемося.
Разом.
Пане Ґрейсоне?
Декан із вами зустрінеться.
ДЕКАН
Сер, у мене були сімейні обставини, але я повернувся і обіцяю, що я…
Я знаю про ваші сімейні обставини, пане Ґрейсоне.
Директор Вінслоу?
Тепер декан Вінслоу, Марку.
Я… Я не знав, що ви змінили роботу.
Бачу, ти не поціновувач «Університетського щомісячника».
Я…
Сідай.
Не можу вирішити, що гірше: твої оцінки чи твоя відвідуваність.
Ти пропустив більшу частину семестру.
Я не хотів, пане.
Якби тут був інший декан, тебе б відправили в академку.
Але я знаю про твого батька.
І можу тільки уявити, як важко, відколи його не стало.
- Сер. - Але ти маєш обрати, Марку.
Якщо це коледж, то візьми зобов'язання.
Якщо ні, то візьми інші зобов'язання.
Але ухвали рішення.
Я хочу лишитися в Апстейті.
Не певен, що вірю тобі.
Дам тобі місяць, щоб довести, що помиляюся.
Я вирішив, щоб мої спогади стерли?
Ні в кого не має бути такої травми.
Ти думав, це тебе сповільнить,
не дасть добре виконувати роботу, змусить вагатися.
Але вирішив ти.
Завжди вирішував.
Зробіть це.
Я скажу команді.
ВІЛЬЯМ
Чотирнадцять пропозицій!
Думаю, ми отримаємо принаймні на сто п'ятдесят більше, ніж просимо.
Звісно, ринок активний, але ти?
Ти робиш свої об'єкти бажанішими.
Це просто… Ти молодець, Дебі.
Я ніби нарешті повертаюся до себе.
Дякую, що підвіз.
До завтра.
Дебі.
Може, повечеряємо разом?
Колись. Тобто не сьогодні, що очевидно.
Ні-ні-ні, усе гаразд.
Це було дурнею. Я дурний. Ми разом працюємо. Вибач.
Може, у четвер?
Мамо!
Я скучила, Олівере.
Був веселий день?
Ми вивчали тварин.
І маленький Олівер вивчив їх усіх дуже швидко.
І я це серйозно.
Він хапає все швидше, ніж усі діти, з якими я працювала.
А він… Ви помітили якісь…
Сили?
Ні. Поки ні.
І немає гарантій, що вони в нього будуть.
Але якби я мала поставити на це гроші,
то сказала б, що вони прийдуть раніше, ніж до Марка.
Я зрозуміла, що з Олівером усе відбувається швидше.
До завтра.
- Привіт. Вітаю, Ейпріл. - Марку.
Рада тебе бачити.
Твій маленький братик швидко вчиться.
Ходи сюди.
Як навчання?
Як Ембер?
Ясно.
Я думав, якщо скажу Ембер правду, це все виправить.
Але це не так.
Я досі жахливий хлопець.
Просто вона знає чому.
І я не знаю, краще це чи гірше.
Краще.
Завжди краще знати правду.
Коли ви з татом познайомилися, ви ж зустрічалися?
Так, зустрічалися.
А що, зустрілися, побралися і завели тебе?
Ні, але… Так.
Як це було?
Тобто для тебе.
Що ж…
Це було хвилююче.
Він буквально збив мене з ніг.
Тобто я зустрічалася із супергероєм.
І тоді він був таким веселим.
А ще таким неосвіченим.
Якось він приніс мені дерево замість квітів.
Думав, це те саме, але краще.
Я мала навчити його стільком речам про Землю.
Ми стали рівнішими.
Але… він також надовго зникав, коли ми мали бути разом.
Я була самотня.
Дуже.
Коли з'явився ти, я думала, це допоможе.
І я люблю тебе, але це не те саме.
Я була…
Було важко бути самотньою мамою тижнями.
Навіть зараз, із Олівером.
Твій тато не тут.
Не те щоб я хотіла його тут, але все ж.
Хіба це стосунки, якщо ти здебільшого сама?
Ти колись хотіла… так і не зустріти тата?
Ні.
Ні, бо в мене не було б тебе.
Чи Олівера. Навіть якщо зараз нас усього троє.
А якби в тебе не було нас?
Я не знаю.
Слава Богу, ви тут.
Марк не відповідає на дзвінки. Я не знав, кому дзвонити.
О ні.
Агов, Ріку.
Думаєш, висоти вистачить?
Не кажи такого.
Я не знаю.
Може, висоти й не вистачить.
Ріку. Ріку… Ти пам'ятаєш мене, так?
Привіт, Доналде. Прошу, не підходь ближче.
Звісно. Не буду.
Але, може, ти зійдеш з того краю даху й розкажеш нам, що не так.
Що не так?
Що не так із тим, що Сінклер розітнув мене,
а уряд знову зібрав докупи,
але щось пропустив.
Мені не вистачає частин мене, і я не знаю, що робити.
Я знаю, як ти почуваєшся.
Ні, не знаєш. Звідки тобі знати?
Він і тебе схопив?
Ні.
Але такі, як він, схопили.
Потім ГОА відбудувало мене, як відбудувало тебе.
То ми обоє мали померти.
Я помер.
Я помирав 39 разів.
Поки що.
Стільки разів мене повертали,
навіть коли від мене лишалося щоразу менше.
Я не знаю точних цифр, але думаю, що я машина на 98 відсотків.
Як?
Як ти можеш жити із цим?
Я не міг.
Я змусив їх стерти мені пам'ять.
Але це було помилкою.
Ви двоє допомогли мені побачити це зараз.
Як?
Щоразу, коли я помирав, коли мене збирали докупи,
це було тому, що я допомагав зробити цей світ трохи кращим.
Ти зробив те саме, коли боровся із Сінклером,
коли рятував життя Непереможного й Вільяма.
Ми — не наші тіла.
Ми — рішення, які ми ухвалюємо, життя, які ми змінюємо, люди, яких ми любимо.
Або які люблять нас.
Мені не треба це забувати.
Як і тобі.
Ріку, злазь із краю.
Телефон вимкнено.
Навушник знято.
Нічого під одягом.
Добре.
Тому ніяких переривань, прохань врятувати світ.
Цього вечора тільки ми.
У мене серйозні етичні проблеми із цим.
Ні, усе гаразд. Я поговорив із Охоронцями, вони обіцяли мене прикрити.
І я домовився із Сіселом, що в мене буде два вільних вечора щотижня.
Він не був щасливим, але я йому потрібен, тому погодився.
Знаю, останнім часом було важко.
Але я роблю вибір.
І цей вибір — ти.
Ну, це точно неетично.
Але, можливо, мене це влаштовує.
А що з одягом?
Легко.
Сядеш мені на спину, я триматиму по валізі в руках.
Весняні канікули на Гаваях, так?
Як ми оплатимо готель?
Я чув, що на Гаваях є найкращий кемпінг.
То є проблеми, які не вирішує навіть буття супергероєм.
Маю попросити в Сісела платню.
Попросити в Сісела платню?
Тоді ти справді працюватимеш на нього.
Так.
Може, натомість знайти роботу на пів дня?
У студентській профспілці є інформація.
Я дружу з кількома людьми звідти.
Думаю наступного року балотуватися до виконкому.
Що?
Нічого.
Я просто…
Допоможеш мені поліпшити оцінки?
Ну, у мене є одна таємна техніка, якою можу з тобою поділитися.
Вона називається… навчання.
Я чув про таке.
Немає нікого, кому можна наваляти натомість?
Шок, але бувають ситуації, із яких кулаками не проб'єшся.
Марк Ґрейсон.
Непереможний.
Негайно йди зі мною,
або ця жінка помре.
Ти мене чув?
Марку.
Агов. Гей. Хто ти така?
Мене звати Анісса, і я агентка імперії Вілтрум.
І якщо думаєш, що можеш наблизитися до того,
як я відірву голову цієї жінки від тіла…
…прошу спробувати.
Чого ти хочеш?
Поговорити.
Там, де можемо поговорити наодинці.
Добре.
Якщо підеш, не завдавши шкоди їй чи ще комусь,
поговоримо над нами в небі.
Поквапся.
Інакше я повернуся, і всі помруть.
Починаючи з неї.
Усе добре.
Усе гаразд. Мені шкода.
Я маю іти.
Повертайся.
Сіселе, ти там?
Сіселе!
Ти мене не чув?
Я сказала: «Просто хочу поговорити».
У мене такого досвіду з вілтрумітами не було.
Як мало ти знаєш власний народ.
Це не мій народ.
Не можна, щоб це стало ще одним Чикаго, люди.
Дайте все на неї, що зможете.
Ми — твій народ.
Просто ти ще не прийняв цього.
Ми робимо все, що можемо, на випадок насильства, Марку.
Але в нас небагато варіантів.
Хай говорить так довго, як можна.
Чого ти хочеш?
Ми вивчили цю планету.
Молодці.
У людської цивілізації менш ніж 18% шансів вижити
упродовж наступних двох століть без втрати мільярдів життів.
Це погроза?
Це правда.
Сильні світу цього руйнують власний дім.
Забирають ресурси для себе.
Великі території планети будуть непридатні для життя через людську жадібність.
Так, знаю.
Але ти досі тут.
Руки стиснуті в кулаки, хочеш спинити мене, а не їх.
Це складно.
Ні, аж ніяк.
У нас є технологія, щоб полагодити їхній клімат,
нагодувати їхніх голодних, покарати їхніх злочинців.
Ми врятуємо більше їхніх життів
за рік, ніж ти зможеш за сто років.
Ти підводиш цю планету і її людей.
Ти цього не бачиш?
Принаймні, я не вбиваю.
Поки що, ти даєш тисячам помирати щодня, поки опираєшся пануванню Вілтрума.
Чи життя цих людей не мають для тебе значення?
На основі сканування щільності кісток і м'язів
симуляції дають Марку менше 18 відсотків шансів
вижити в бойовій сутичці з нею.
Ну, хіба не щастя.
Сіселе. Я саме…
Скільки нових Реаніменів готові до бою зараз?
До бою? Я, я не знаю…
Відповідай на кляте запитання, Сінклере!
Жоден! Жоден не готовий до бою!
- Ми погодили розклад і… - Сер!
Що?
Супутники фіксують великий об'єкт типу Кайдзю.
Південь Тихого.
Швидко наближається до круїзного лайнера.
Трясця.
Вілтруміти не вбивають для насолоди,
навіть якщо їм іноді подобається вбивати.
Мертві люди нам ні для чого не придатні.
Погляньмо, чи вона так вважає.
На південний захід є круїзний лайнер, який от-от з'їдять.
Скажи, що маєш врятувати людей, яких вона так любить.
Там корабель у небезпеці.
Маю допомогти.
Якщо ти казала серйозно, ти мене не спинятимеш.
Я піду з тобою.
Хочу побачити, який сильний син Нолана.
От лайно.
Чекай тут.
Є один спосіб зробити це.
Люди помирали, тому я діяла.
Як і наша імперія, коли контролюватиме Землю.
Так, дякую.
Дідько.
За п'ять кілометрів на схід є острів.
Дякую.
За допомогу.
Будь ласка, тобі й тим, хто нас слухає.
Розумна дівчина.
Бачу, ти дуже дбаєш про цю планету і її мешканців.
Я типу такий.
Але це має робити рішення очевидним.
Усі ці люди померли б, якби мене тут не було.
Окупація вілтрумітів зробить такі ситуації далеким минулим.
Будь вілтрумітом, яким маєш бути.
Будь сином свого батька.
Ні!
Ні.
Я не один із вас.
Може, людство не бездоганне, і, може, ми багато лажаємо,
але ми маємо самі ухвалювати рішення.
Навіть якщо вони іноді хибні.
Після аргументів, логіки й усіх цих врятованих життів
ти досі не бачиш правди?
Думаю, зараз тобі час іти.
Обережно, Марку.
Вона сильніша, ніж ти.
Пам'ятай, що ми почали з переконань.
Ти смієш переривати своє навчання?
Ніколи не був хорошим учнем.
Охоронці їдуть, але їхній час прибуття за 22 хвилини.
Команда запасних героїв є, але…
Це ніби згодовувати їх вовкам. Що іще?
Бомбардувальник і двадцять винищувачів.
Три орбітальні гармати, два дальні бомбардувальники,
але вона надто швидка.
Навіть швидша, ніж Нолан.
Вони можуть бути за тисячі кілометрів, перш нім ми дістанемося.
Одна-єдина вілтрумітка, а ми вже нікчемні.
Пане, є… інший варіант.
У тебе є місія,
яку тобі доручив твій справжній народ.
Ти її виконаєш.
Марку, слухай мене.
Кажи, що зробиш це.
Кажи: «Добре, я запаную над планетою».
Ти можеш її побити, малий.
Скажи це, щоб спровадити її, і зустрінемо цих вилупків разом.
Ні.
Малий.
Це твій останній шанс показати мені, що ти можеш навчитися.
Скажи ті кляті слова, Марку!
Зроби це.
Я вам потрібен… чи ні.
Вирішуй.
Убити тебе — не моє завдання.
Але скоро прийде інший.
І якщо він виявить, що ти досі опираєшся долі,
він покаже помилковість твоїх шляхів,
і вся ця планета заплатить ціну.
Молюся, щоб ти прийшов до тями до того.
Сер, виходить з атмосфери,
пришвидшується, прямує в далекий космос.
Ну, слава клятому богу.
Пильнуйте. Якщо вона віддалятиметься ще 10 хвилин, кажи, щоб усі розслабилися.
Це було справді ризиковано, Марку.
Ішлося про кілька слів.
Це більше, ніж слова.
Вона була сильна.
Не певен, що спиню її, якщо вона почне вбивати.
Ну, ми знайдемо спосіб змінити це.
Але ці вільні вечори, яких ти хотів, боюся, вони в минулому.
Так.
Як вона нас знайшла?
Я не знаю.
Це може повторитися?
Можливо.
Її рука була, мов…
Мов залізо в мене на шиї.
Вона могла роздерти мене на частини за секунду.
Я не могла рухатися.
Я ледве дихала.
Так, зі мною було те саме.
Я не знаю, як це, Марку.
Про що ти?
Я не з того тіста, що ти.
- Ембер… - Ні, годі.
Ідеться не про сміливість чи силу.
Я знаю, що можу це. Але тут інше.
У мене немає контролю, Марку.
Хто я така, щоб засмучуватися, бути пригніченою чи щось відчувати,
коли ти рятуєш світ?
Коли ти зникаєш за мить на місяці?
Коли я сама, замість того, щоб бути із хлопцем?
Я не хочу бути такою людиною.
Я ненавиджу її.
Але моє життя теж має значення.
Може, воно мале, може, не стрясає Землю,
але воно має значення.
А коли я з тобою, це не так.
Більше того, воно — зброя проти тебе,
як було з тією жінкою.
Я хотів убити її за дотик до тебе.
Я відчуваю, як у мені зринають на поверхню частини мене, схожі на тата.
Не знаю, ким би став, якби тобі нашкодили.
Мама завжди хвилювалася за тата,
а він завжди казав їй, що все буде гаразд.
Але він брехав.
Щоразу.
І він це знав.
Я так не можу.
Не можу сказати це.
Це ж не зміниться, так?
Я не можу у твоєму світі.
Я хочу.
Я справді намагалася, але не можу.
То як це має бути, Марку?
Я не знаю.
Може, це відповідь.
Мені шкода.
Мені теж.
МАМА
Привіт, мамо.
Вітаю, Марку.
Коли ти прийдеш додому?
Ну?
Ясно.
Хлопець відкидає логіку й спадок.
Тобто ти не змогла переконати його.
Генерале, він отруєний, як і його батько.
Боже мій!
Вони мене бачили?
Думаю, бачили.
Вони точно бачили.
Востаннє боліло сильніше.
Цікаво.
Юнопанці не бувають такими сильними.
Гадаю, ваші дослідження застаріли.
Ти підеш із нами.
Наші в'язничні науковці різатимуть тебе, поки ми не знайдемо джерело твоєї сили.
Хочеш загнати мене у в'язницю цими штурханами?
Щасти тобі.
Дурний юнопанець.
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк
Творчий керівник Яна Ануфрієва