ANTERIORMENT
Tornarà a ensenyar a aquest món el que significa patir de veritat.
Hi ha una presó viltrumita en algun punt de l'espai,
potser el tenen allà.
-A on aniràs? -A casa.
Ja ho sé:
pots obrir portals entre dimensions.
Invencible! No ho entens!
L'hi vull fer pagar.
Em dic Anissa i soc una agent de l'imperi viltrumita.
Matar-te no és la meva missió.
No puc viure al teu món.
Em sap greu.
A mi també.
Hola, mama.
Hola, Mark.
Quan vindràs a casa?
No et van dir qui era jo, oi?
Prou.
Kregg.
Has vingut fins aquí per trobar-me?
Impressionant.
Prou que ho saps, que no m'ho perdria.
M'afalagues.
Sembla que has passat la inspecció,
per fi estàs preparat per a l'execució.
Enhorabona.
Uf, mare meva,
m'estic ofegant.
Redeu.
Va, que tu pots.
Ànims, Taylor.
No afluixis,
que aviat et sentiràs…
Et sentiràs…
INVENCIBLE
De puta mare!
Aquí ja va bé.
Em podries matar abans que li trenqui el coll, no ho sé.
Ho pots provar, si vols.
Estàs disposat a arriscar-te?
Pren riscos, el Mark Grayson d'aquesta dimensió?
Sembla que no.
En prenc nota per al futur.
Ah, i abans que me n'oblidi…
He blocat tots els senyals de fora.
No volia interrupcions.
Qui ets i què vols?
M'ha obligat a trucar-te,
ha dit que, si no, ens faria mal.
-Mark… -Estava parlant amb mi.
Deixa'ls anar ara mateix.
Sabies que la teva identitat és pública a la meitat de realitats on vius?
Quin sapastre.
No sé què hi fas, aquí, però t'aviso que…
No…?
De debò no recordes qui soc?
Fem memòria.
Quan ens vam conèixer, encara no m'havies fet això.
Mare meva, ets aquell…
Aquell?
És tot el que recordes?
Que soc "aquell"?
Soc l'Angstrom Levy i em vas convertir en un monstre.
Jo no et vaig fer res, la teva màquina va explotar.
Ho vas fer tu!
Anava a salvar el món!
-Tots els mons! -Necessites ajuda, deixa'm…
Ja m'han ajudat!
Els millors metges de totes les dimensions!
Em van salvar la vida.
Em van reconstruir, però ni ells van poder arreglar això!
Sempre tindré un recordatori teu i del que vas fer.
Entesos,
quan vulguis.
Però què coi?
Merda!
Au, va, com és possible?
No té cap mena de sentit.
Si no el tingués just al davant…
Pensava que els sapiens s'havien extingit.
Era una cria, el darrer cop que vaig tastar la seva carn deliciosa.
En vull una mica.
Podem compartir.
És meu, jo l'he ensumat primer.
No us apropeu!
Ningú se'm menjarà.
Coi, però si parla.
No sabia que els sapiens parlessin.
Tant em fa si canta,
només me n'interessa el gust.
Enrere, bèstia! Si parla, és que pensa.
Ei!
També vola.
Deu tenir ales invisibles.
Més per menjar.
Vull el meu mos.
Ben tornat.
M'agrada el color del teu germà,
el fa únic.
Li donarà conversa a les festes…
si viu per assistir-ne a alguna.
Encara no me l'he trobat a cap altra realitat.
Que curiós, oi?
Si li fas mal, et juro que et…
Què em faràs?
Em mataràs?
Podries, sí.
Però tranquil,
no vull fer mal al teu germà ni a la teva mare.
No.
La teva família no corre perill,
llevat que decideixi que, per fer-te mal a tu,
els he de ferir.
Així que fes-los un favor i mor.
-Oliver! -No!
Això sí que és mala sort, doctor!
Merda!
-Estàs bé? No volia… -Gràcies, tio.
Va, deixem-lo ben enteranyinat.
Què? No. Vols fer mal a aquest pobre vellet?
Mira, he vist el portal,
sé que ets d'una altra dimensió.
Creu-me que tinc experiència, amb això,
sobretot últimament.
De debò, jo soc el bo, no el senyor dels braços mecànics.
Però si tens els ulls vermells, home, com vols que…?
Sí, ja t'ho deia.
Tranquil, Oliver, no passarà res.
No ho pots saber del cert.
Com pot mentir al seu fill així una mare?
Has dit que no ens faries mal.
No, he dit que no corríeu perill,
mentre el teu fill pateixi i mori com es mereix.
I parlant d'ell…
Quiet.
Un pas en fals i hi cauran.
He triat una dimensió
on el terra és vuit pisos més avall que aquí.
No els faràs mal,
ni a ells ni a mi.
No sé a què jugues, però no ets un assassí.
Em sap greu no recordar qui eres abans,
però recordo aquella nit.
M'intentaves salvar.
Potser l'accident et va canviar,
però eres una bona persona que intentava fer el bé.
Salvar-te?
Després de tot el dolor i patiment que has infligit?
De les vides que t'has endut?
Mai!
No.
No, no!
No el volia salvar.
Jo, no… Mai!
No volia,
no pas!
No construiré la meva utopia amb sang!
La justícia…
t'ho farà pagar.
Pels amics perduts per la vostra crueltat,
per les famílies que heu destrossat…
-Collireu allò que heu… -Som-hi, Mark.
No he dinat per l'incident de Bangkok.
Sí, ja hi he pensat.
Papa, trobo a faltar la mama.
Jo també, petit.
En Serrat té por.
Digues a en Serrat que tot anirà…
Pobre Angstrom.
Et pensaves que no et trobaria?
Mare meva, mira't.
Fots pena.
Em faràs sentir malament, home.
Mira…
El mataré ben de pressa.
No!
És un assassí!
Un monstre!
No el salvaria mai,
mai!
Mereix morir ara mateix!
S'ha acabat.
Només acabarà quan et faci pagar per tot el que has fet.
M'he cansat de seguir-te el joc.
I ells?
Em vols matar? Molt bé.
Deixa'ls marxar i intenta-ho,
no em resistiré.
No, Mark…
Gràcies per l'oferiment, però quina gràcia tindria?
No travessaré cap altre coi de portal dels teus!
No em pots ferir amb…
Tan estúpid com a les altres dimensions.
Merda!
Carn.
-Carn. -Carn.
Carn.
El teu fill té més resiliència del que esperava.
I si l'envio a un lloc on el temps passa més ràpid?
Amb tota la recerca que he fet,
no he esbrinat quant temps poden viure sense menjar.
No siguis ximple.
Mama!
Atura't ja,
si us plau.
Et penses que tu ets innocent?
A moltes altres dimensions, t'uneixes al teu marit i el teu fill
quan massacren milions de persones i destrossen la Terra.
Has donat l'esquena al teu poble.
La sang serà el llegat de la teva família.
No,
jo no.
Vaig criar el noi que va desafiar son pare i va salvar aquest planeta.
Pel que dius, els altres mons són ben diferents.
Conec el meu fill i no és pas un assassí.
N'estàs segura?
Ho pintes com si aquest fos l'únic món on en Mark és bo.
-I ets tu, el dolent. -Què?
Ah! Per això estàs tan empipat:
perquè aquí ets dolent i en Mark és el bo per un cop!
No en tens ni idea!
Oliver!
No soc el malvat, aquí!
Intento salvar el món!
El monstre és el teu fill!
Oliver,
tranq…
Tranq…
Tranquil, estic…
-Estic bé. -No has aconseguit res atacant-me.
Estic bé.
Faré patir el teu fill.
Et faré patir a tu.
I també faré patir aquest nen.
I obre un portal nou just quan en surto,
sense espai entre tots dos, així que és un túnel a un lloc nou.
En algunes dimensions el temps es distorsiona,
així que no sé quant temps fa.
No sé què pot haver fet a ma mare i mon germà.
Com has arribat aquí?
D'on vens?
O sigui, ets un home vestit de ratpenat i et fas dir…
No ho sé, noi, no creus que és massa previsible?
Ja t'he dit que no estava d'humor.
-S'ha acabat! -Mark…
Mama?
Què coi li has fet?
Recordes aquells metges que et comentava?
Els qui em van reconstruir el cos?
També el van millorar.
Per què creus que t'he enviat per tot el multivers?
Per què creus que mirava d'estovar-te?
No vull que moris en qualsevol dimensió!
Vull matar-te jo mateix!
¿Et pensaves que em conformaria amb menys que matar-te
amb les meves pròpies mans?
Prou!
No.
Això no s'acabarà fins que tu i la teva família sigueu morts.
Deixa d'amenaçar la meva família!
No tens ni idea del que he passat!
Com m'he hagut de contenir!
¡No permetré que ningú…
els faci…
…cap mal!
Un altre cop.
No!
Et feia més…
Et feia…
Et feia més fort.
Tot en ordre: una dona ferida i un nen.
Senyora, es troba bé?
Oliver?
Oliver.
Gràcies a Déu.
Debbie?
Hòstia, però què ha passat?
Cecil, on és en Mark?
No ho sé, però deixa'm dur-vos a un lloc segur.
Tu, envia l'equip mèdic.
Ja!
Ostres, noi.
Mare meva.
Ho havia de fer.
No tenia opció, l'havia de matar.
M'ha intentat matar.
Hauria mort la mare i l'Oliver.
M'ho ha fet fer.
Ha sigut un accident, però m'ho ha fet fer.
No el volia matar…
Jo no… Calia fer-ho.
No tenia alternativa!
He perdut el control.
El volia matar.
En què em converteix?
Pensava que era més fort,
ell m'ho havia dit!
El volia matar, però no sabia si podria.
Ai, mare.
On soc?
M'ha dut aquí i l'he mort. Ara estic atrapat!
Estic atrapat per sempre.
Ara no podré tornar a casa,
moriré aquí.
L'Angstrom Levy…
…tenia raó.
El consell estipula que, per executar un viltrumita,
ha d'estar en plenes facultats,
capaç d'alçar-se i afrontar el final de la vida amb forces.
Però no diu res de lesions.
Torneu-lo a la seva cel·la.
Sí, general Kregg.
Espereu.
Si us plau, senyor.
L'he admirat des que era un nen,
no m'obligui a fer-li mal.
Només em volia posar dempeus.
Aniré a la cel·la pel meu propi peu.
No intenti fer res estrany.
M'hi vaig resignar fa molt temps.
Camina, escòria!
Deixeu-me respirar, home.
Ostres, el meu pla ha funcionat!
Què?
Et recordes de mi?
Sí, què hi fas, aquí?
Mira endavant, unopà!
Vinc a ajudar-te, amic.
Parlarem aviat!
Res.
Fins on m'arriba la vista, no hi ha res.
Aquest cop sí que l'has esguerrada, Mark Grayson.
Segueix negant que has mort algú,
t'ajudarà a no perdre el cap.
Ara no crec que et faci bé parlar sol.
Però no tens ningú més amb qui parlar, oi?
Tant hi fa si és dins o fora del cap, no creus?
Com tornaré?
He de trobar la manera.
En algun lloc del planeta…
hi ha d'haver alguna cosa.
Potser amb l'Angstrom…
El seu cos potser encara…
Mark, fas molt mal aspecte.
Eve? Ets tu?
Sí, però no la que tu coneixes.
En tot cas, ja no.
Ho sento, no ho entenc.
He fet una cosa terrible.
Ja ho sabem.
L'únic motiu raonable pel qual estàs atrapat
és que hagis ferit o mort l'Angstrom Levy en combat.
Ho sabem fa temps.
Però si…
acaba de passar.
Potser per a tu, però fa vint anys per a nosaltres.
És el que hem trigat a trobar la dimensió.
Per sort, en aquell moment els Guardians teníem quatre màquines del temps.
El món d'on venim,
d'on duus desaparegut tot aquest temps, no…
No està bé.
Ja hem dit més del compte.
Si seguim, alterarem la línia temporal.
Mark, t'obrirem un portal que et durà a casa.
Gràcies.
No sé si hi hauria sobreviscut, aquí.
Vas sobreviure,
però et vas transformar.
Mark, espera.
T'estimo.
Fa molt que t'estimo i em va afectar molt la teva desaparició.
T'ho…
T'ho hauria d'haver dit.
Eve, no…
No m'ho diguis a mi,
digues-l'hi a ella.
Digues-li que l'estimes
o que no l'estimes,
però digues-l'hi.
Digues-li alguna cosa, perquè pugui continuar amb la seva vida.
Ves-te'n, va.
Suposo que no estaves atenta
quan dèiem de no alterar la línia temporal.
Calla, Rex.
Ai, mare.
Mark? Em sents?
ESTATS UNITS PENTÀGON
Està bé, pregunta contínuament per tu.
I l'Oliver?
Ni una esgarrapada.
Us deixo tranquils.
Gràcies, Cecil,
gràcies per tot.
De res.
Ostres.
Mare!
Estic bé, Mark.
S'ha…?
S'ha acabat?
Mark.
Si el que vols és estar sol,
no és el lloc més adient, noi.
No tenies alternativa,
no et fustiguis més.
No ets el teu pare, Mark.
Tu no eres allà.
M'he passat,
completament.
He passat el límit, Cecil…
I no…
No era cap límit, estaves protegint la família
i punt.
-No ho sé, Cecil, és que… -Prou.
Mark, mira'm.
Si els dolents són morts i els bons, vius,
ja podem donar les gràcies.
Com veus la diferència?
Els dolents solen ser els que trenquen el braç a la gent.
Ves-te'n a casa
i descansa.
No ets com ell.
Tu no eres allà.
Vols que t'ajudi?
A fer un entrepà?
Em sap greu, només volia…
-Podem parlar? -Sí, però ràpid.
El pa es remullarà massa.
Amanda,
encara estic aprenent a interactuar amb els altres.
Ja ho veig.
I em disculpo,
però les teves transformacions són un problema.
Ho vas dir tu mateixa,
i jo soluciono problemes.
És just el que domino.
Em defineix.
Jo t'aprecio i volia solucionar-ho.
Em sap greu si pel camí m'he convertit en un problema.
No és dolenta del tot
la disculpa.
Entesos,
entenc que tu soluciones coses,
i que vols ajudar,
però parla'n amb mi abans, com una persona,
no com si fos un objecte o un ordinador trencat.
I no només del meu problema.
De fet, molts dies preferiria parlar de qualsevol altra cosa.
Crec que ho entenc.
Però, si esbrines com evitar que rejoveneixi,
t'ho agrairé.
Entesos.
Així que vols parlar d'altres temes, també?
És clar, rarot.
Podries tornar a demanar-me per sortir.
Voldries que anéssim…?
Sí.
Immortal.
Perdona'm per no haver-t'ho dit mai.
Kate.
No ho he dit a ningú.
Sempre m'he amagat i vivia per mitjà d'una còpia,
per si de cas.
Estava farta de morir.
Gairebé plego…
per ser algú nou del tot.
Però no vaig poder,
per culpa teva.
Sento no haver-t'ho dit.
Tranquil·la,
tot anirà bé.
Per fi.
Preparada?
Puc aixecar un camió.
Bé, un de petit, almenys.
De qui has tret els teus poders?
De la meva àvia materna.
No era fàcil per a les dones com nosaltres
si no acceptaves dur un banyador tot el temps.
Ara!
Merda!
Som-hi, ja trobarem una sortida.
És ell?
Papa.
Qui sucumbirà a la meva influència?
Inclineu-vos davant Ka-Hor!
Ep, sou femelles totes dues?
I què?
He d'habitar un hoste masculí
per fugir de la maledicció d'aquesta tomba.
Doncs que sexista.
Soc fort, ho puc fer.
És tot el que he volgut des que tinc record.
Vull fer el mateix que tu.
Vull ser com tu.
Ho seràs, fill.
Ho seràs.
Viuràs més que qualsevol d'aquests éssers insignificants.
Viuràs per veure com aquest món s'ensorra i desapareix!
Desapareixeran totes les coses i les persones que coneixes!
Saps qui més m'ho va dir, això?
No soc el meu pare.
No soc el meu pare!
Ton pare serà executat i tu tornaràs a la Terra.
Assumiràs la seva missió i la prepararàs perquè hi regnem.
Una fuita de gas va destrossar aquella casa,
i ara la teva?
Hauré de fer revisar la meva, doncs.
Déu-n'hi-do.
Sí, noi, qui sap el que pot passar.
Que bé tornar a casa, oi, Oliver?
April, pots preparar l'Oliver per al llit?
És clar.
Vinga, bufó, a rentar-nos les dents.
Mama, estàs bé?
Què?
Ja…
Ja aniré fent.
Fem el dinar, va.
Demà tens classe, oi?
Mark?
Venia a dir-te bona nit,
però veig que trigaràs a anar-te'n a dormir, oi?
Perdona, és que tinc moltes coses al cap.
Jo també.
Ara tot serà diferent, oi?
Semblava que ens apropàvem a una mena de normalitat,
però ara…
Deixo els estudis.
Mark…
No té cap sentit.
Falto a totes les classes
i, com més hi penso, menys clar ho veig.
Seré dentista? Advocat? Programador? De què em serviria, tot això?
Sé que ha sigut molt dur últimament,
però això és el teu futur, no pots plegar sense més ni més.
Amb tot el que puc fer, digue'm de què em serveix estudiar.
La universitat et prepara per a molt més que… Mark?
No puc.
És que no puc.
Les coses que puc fer…
És massa.
No puc.
M'he de centrar,
he d'aprendre a…
A controlar-me.
És important.
És el més important que puc fer.
He de millorar,
he de ser millor.
Ho entens?
Mark…
Ho entens?
Sí.
De debò.
Ostres, Mark!
En Cecil ens ha explicat allò del sonat.
Està bé ta mare?
Sí, va fent,
és més forta del que sembla.
Sí, segur. I tu, com estàs?
No tinc ganes de parlar-ne.
És clar,
però ja saps que soc aquí.
Si et cal una espatlla, en tinc dues.
Sí, ho sé.
Volia parlar d'una altra cosa.
D'acord.
No és res, perdona.
Entesos.
Em sap greu, Mark.
No és just,
no t'ho mereixes.
Gens ni mica.
Ei.
Ei, Nolan.
Ets aquí?
Soc aquí, àlien.
Au, va, és Allen.
No te'n fotis.
Sé què vas fer a Thraxa.
Ara som del mateix bàndol.
No, no ho som.
Et vas girar contra l'Imperi,
en Mark m'ho va explicar.
Has vist en Mark?
Sí, a la Terra.
Hi anava per convence'l de lluitar contra els teus vells amics,
però crec que te'm vas avançar.
No l'emmerdis,
no és la seva lluita.
Deixa'l tenir un una mica de pau.
Ja pagaré jo pel que vaig fer.
Bé, tranquil,
hi pots comptar.
Sento el que comenten aquí.
T'executaran, amic.
Sí, és cert.
Molts estarien més amoïnats.
Ja no soc un viltrumita.
No ben bé.
M'avergonyeixo i em penedeixo de les meves accions.
Veig el patiment d'éssers inferiors
i… m'entristeix
profundament.
Ho dius com si fos dolent.
El que vaig fer a la Terra…
El dolor i la destrucció que vaig causar és incalculable.
El que vaig fer a aquella gent…
al meu fill…
Sí, i la teva gent està fent el mateix a milers de planetes diferents ara,
però pots ajudar a aturar-los.
Mereixo morir.
Au, va.
Però així i tot…
Què?
Què passa?
Crec que…
enyoro la meva dona.
Subtítols: Anaïs Mintenig
Supervisor creatiu Guillermo Parra