VIDĚLI JSTE
Brzy zase budete učit tenhle svět, co opravdu znamená utrpení.
Slyšel jsem o viltrumské věznici někde ve vesmíru.
Třeba ho vzali tam.
-Kam vůbec půjdeš? -Domů.
Budu hádat.
Umíš otvírat portály mezi dimenzemi.
Neporazitelný, nech si to vysvětlit!
Za to musí zaplatit!
Jmenuju se Anissa a jsem agentka viltrumské říše.
Zabít tě není můj úkol.
Nemůžu ve tvém světě žít.
Mrzí mě to.
Mě taky.
Ahoj, mami.
Ahoj, Marku.
Kdy se vrátíš domů?
Neřekli ti, kdo jsem, co?
Dost!
Kregg.
Vydal ses kvůli mě až sem?
To koukám.
Tohle bych si přece nenechal ujít.
Lichotíš mi.
Zdá se, že jsi prošel kontrolou.
Konečně jsi způsobilý podstoupit popravu.
Blahopřeju.
Panebože.
To je peklo.
Kristepane.
No tak, na to máš.
To zvládneš, Taylore.
Vydrž.
A budeš si připadat...
Budeš si připadat...
NEPORAZITELNÝ
...jako borec.
Dál ani krok.
Možná bys mě stihl zabít, než jí zlomím vaz. Těžko říct.
Zkus to, jestli chceš.
Riskneš to?
Je v téhle dimenzi Mark Grayson hazardér?
Nevypadá to.
To si budu pamatovat.
A abych nezapomněl,
zablokoval jsem v tomhle domě veškeré signály.
Aby nás nikdo nerušil.
Kdo jsi a co chceš?
Donutil mě, abych ti zavolala.
Říkal, že nám jinak ublíží.
-Marku... -On mluví se mnou.
Okamžitě je pusť.
Víš, že tvá totožnost je obecně známá
skoro v polovině realit, ve kterých existuješ?
Taková neopatrnost.
Nevím, proč jsi tady, ale varuju tě...
Ty...
Ty si vážně nevzpomínáš, kdo jsem?
Pomůžu ti.
Když jsme se viděli naposledy, ještě jsi mi neudělal tohle.
Proboha, ty jsi tamten...
Tamten?
To je všechno, co si pamatuješ?
Že jsem „tamten“?
Jsem Angstrom Levy a ty jsi ze mě udělal zrůdu.
Nic jsem ti neudělal.
Tvůj přístroj vybuchl!
Udělals to ty!
Já chtěl zachránit svět!
-Všechny světy! -Potřebuješ pomoc. Poslouchej...
Už mi pomáhali!
Měl jsem nejlepší doktory ve dvanácti dimenzích!
Zachránili mi život.
Vrátili mi tělo, ale tohle napravit nedokázali!
Takže mám teď navěky připomínku, cos mi udělal.
Souhlasím.
Pojď si pro mě.
Co to?
A sakra.
Ježkovy voči! Jak je to možné?
To mě podržte.
Nevěřím vlastním očím.
Myslela jsem, že sapiensové vyhynuli.
Naposled jsem jejich šťavnaté masíčko ochutnala jako pískle.
Já chci ochutnat.
Podělíme se.
Já ho cítil první. Je můj.
Nepřibližujte se!
Nikdo mě žrát nebude!
Hrome! Ono to mluví!
O mluvícím sapiensovi jsem ještě neslyšel.
Ať si třeba zpívá.
Hlavní je, jak chutná.
Stůj, ty zvíře! Jestli mluví, musí i myslet.
Hej!
Dokonce i létá.
Musí mít neviditelná křídla.
Tím víc žrádla.
Já chci ochutnat.
Vítej zpátky.
Tvůj bratr má pěknou barvu.
Dost originální.
Bude mít dobré téma k hovoru na oslavách.
Jestli se nějakých dožije.
V žádné jiné realitě jsem ho ještě nepotkal.
Není to zajímavé?
Jestli mu ublížíš, přísahám, že...
Že co?
Že mě zabiješ?
Jistě.
Ale buď bez obav.
Nemám v úmyslu ublížit tvé matce ani bratrovi.
Kdepak.
Tvoje rodinka je v bezpečí.
Pokud ovšem nedojdu k závěru, že jediný způsob, jak ublížit tobě,
je ublížit jim.
Tak pro ně něco udělej a zemři.
-Olivere! -Ne!
Tomu říkám smůla, profesore.
A sakra.
-Všechno v pohodě? Nechtěl jsem... -Díky, kámo.
Teď ho svážeme do sítě.
Cože? To snad ne. Ty se mu snažíš ublížit?
Hele, já ten portál viděl.
Vím, že jsi z jiné dimenze.
Mám s tím až moc zkušeností.
Zvlášť poslední dobou.
Tak mi věř, že já jsem tady ten hodný a pan Chapadlo ne.
Ale oči ti svítí červeně. Jak ti mám...
Tak vidíš.
To nic, Olivere, dobře to dopadne.
To nemůžeš vědět.
Co jsi za matku, když dítěti takhle lžeš?
Říkal jsi, že nám neublížíš.
Ne, říkal jsem, že jste v bezpečí.
Pokud tvůj syn zemře krutou smrtí, jak si zaslouží.
A když už o něm mluvíme...
Ne.
Jeden špatný pohyb a ti dva poletí.
Mám vyhlédnutou dimenzi,
kde je země o osm pater níž než tady.
Ty jim neublížíš.
A neublížíš ani mně.
Nevím, o co ti jde, ale nejsi zabiják.
Omlouvám se, že si tě nepamatuju,
ale pamatuju si ten večer.
Snažil ses mě zachránit.
Možná tě ta nehoda změnila,
ale byl jsi dobrý člověk a usiloval jsi o dobrou věc.
Zachránit tebe?
Po tolika bolesti a utrpení, co jsi způsobil?
Poté, co jsi zmařil tolik životů?
Nikdy!
Ne.
Jeho bych nezachraňoval.
To ani náhodou.
To by nešlo.
Nikdy.
Nechci budovat Utopii na krvi!
Spravedlnost...
Spravedlnost vás dostane.
Za kamarády, kteří padli za oběť vaší krutosti,
za rodiny, které jste roztrhali,
-sklidíte, co jste... -Tak do toho, Marku.
Kvůli těm nepokojům v Bangkoku jsem nestihl oběd.
Jasně, hned to bude.
Tati, stýská se mi po mámě.
Mně taky, kamaráde.
Pilka se bojí.
Řekni Pilce, že všechno dobře...
Chudák Angstrom.
Myslel jsi, že se přede mnou schováš?
No to je podívaná.
Jsi chudinka.
Ještě z tebe budu mít špatné svědomí.
Víš co?
Kluka zabiju rychle.
Ne!
Je to vrah!
Zrůda!
Nikdy bych ho nezachraňoval.
Nikdy!
Zaslouží si smrt! Okamžitě!
Je konec.
Konec nebude, dokud tě za všechno nepotrestám.
Já už tu tvoji hru nehraju.
A co oni?
Chceš mě zabít? Fajn.
Pusť je a zkus to.
Ani se nebudu bránit.
Ne, Marku...
Vážím si té nabídky, ale to by nebyla žádná legrace.
Už nebudu létat těmi tvými trapnými portály.
Tímhle mi neublížíš...
V každé dimenzi stejně hloupý.
Sakra!
Maso.
-Maso. -Maso.
Maso.
Tvůj syn je odolnější, než jsem čekal.
Asi ho nechám někde, kde plyne čas rychleji.
Za celá svá studia
jsem nezjistil, jak dlouho někdo jako on vydrží bez jídla.
To nebylo chytré.
Mami!
Nech toho.
Prosím.
Myslíš, že ty za nic nemůžeš?
Ve spoustě jiných dimenzí se přidáš k manželovi a synovi,
masakrujete miliony lidí a ničíte celý svět.
Jsi zrádkyně vlastního druhu.
Vaše rodinná tradice je krveprolití.
Ne.
To já nejsem.
Vychovala jsem kluka, který se postavil otci a zachránil planetu.
Světy, o kterých mluvíš, musí být úplně jiné.
Nevychovala jsem žádného zabijáka.
Víš to jistě?
Mluvíš, jako by tady byl jediný svět, kde je Mark dobrý
-a ty zlý. -Co?
Aha, proto se tak zlobíš.
Protože ty jsi tady grázl a Mark je projednou hrdina.
O tom nevíš vůbec nic!
Olivere!
Já nejsem padouch!
Snažím se zachránit svět!
Zrůda je tvůj syn!
Olivere.
To...
To nic...
-Nic mi není. -Tvůj útok ničeho nedosáhl.
Nic mi není.
Ublížím tvému synovi.
Ublížím i tobě.
Ublížím i tomuhle děcku.
Jakmile vyletím, otevře další portál
hned za ním, takže je to takový tunel jinam.
A v některých dimenzích divně plyne čas,
takže ani nevím, jak je to dlouho.
Netuším, co provedl mámě a bráchovi.
Jak ses sem dostal?
Odkud jsi?
Jsi muž, co se obléká jako netopýr, a říkáš si Netopýří muž?
Není to trochu bez nápadu?
Říkal jsem ti, že nemám náladu.
-Končíme! -Marku.
Mami!
Co jsi jí udělal?
Víš, jak jsem ti říkal o těch doktorech,
co mi vrátili tělo?
Oni ho i vylepšili.
Proč myslíš, že jsem tě poslal napříč multiverzem?
Proč jsem tě asi chtěl unavit?
Nechci, abys umřel v nějaké náhodné dimenzi.
Chci to udělat sám!
Myslel sis, že bych mohl mít klid,
kdybych tě vlastnoručně nezabil?
Dost!
Ne.
Neskončí to, dokud nebudeš i se svou rodinou po smrti.
Přestaň vyhrožovat mé rodině!
Nemáš ponětí, co mám za sebou!
Nevíš, jak se musím krotit!
Nikdy jsem nikomu nedovolil...
Nikomu...
...ublížit mé rodině!
Už zase.
Ne!
Myslel jsem, že jsi...
Myslel jsem...
Myslel jsem, že jsi silnější.
Čisto. Jedna zraněná a dítě.
Paní, jste v pořádku?
Olivere?
Olivere.
Zaplaťpánbu.
Debbie.
Kristepane. Co se stalo?
Cecile, kde je Mark?
Nevím. Vezmeme tě do bezpečí.
Ty sem zavolej zdravotníky.
Hned!
Bože.
Bože, Bože.
Musel jsem.
Neměl jsem na vybranou. Musel jsem ho zabít.
Chtěl zabít mě.
Chtěl mi zabít mámu a bráchu.
Donutil mě k tomu.
Byla to nehoda, ale donutil mě k tomu on.
Nechtěl jsem ho zabít.
Nechtěl... Musel jsem.
Neměl jsem na vybranou.
Přestal jsem se ovládat.
Chtěl jsem ho zabít.
Co jsem tím pádem zač?
Myslel jsem, že je silnější.
Řekl mi, že je silnější.
Nevěděl jsem, jestli ho vůbec dokážu zabít.
Panebože.
Kde to jsem?
Vzal mě sem a já ho zabil. Teď se odtud nedostanu!
Jsem tu navěky.
Domů se nedostanu.
Umřu tady.
Angstrom Levy.
Nakonec vyhrál.
Podle nařízení rady musí být Viltruman před popravou
celý a neporušený,
aby mohl čelit konci života důstojně a v plné síle.
O modřinách tam ale nic není.
Vraťte ho do cely.
Ano, generále Kreggu.
Počkat.
Pane, prosím.
Obdivuju vás od dětství.
Nenuťte mě vám ublížit.
Chtěl jsem se jen postavit.
Odejdu sám.
Nic nezkoušejte.
Se svým osudem jsem se dávno smířil.
Jdeme, šmejde!
Aby ses nezbláznil.
Safra, můj plán vyšel!
Co?
Pamatuješ si mě?
Ano. Co tady děláš?
Přímo hleď, Unopane.
Jsem tu kvůli tobě, člověče!
Tak zatím.
Nic.
Kam oko dohlédne, nikde nic.
Tentokrát jsi v háji, Marku Graysone.
Hlavně nemysli na to, že jsi někoho zabil.
Ať se nezblázníš.
Samomluva teď asi není nejlepší nápad.
S nikým jiným se tu ale mluvit nedá.
Takže je jedno, jestli v duchu, nebo nahlas.
Musí být nějaká cesta domů.
Musí.
Někde na téhle planetě...
musí něco být.
Možná něco na Angstromově...
Možná jeho tělo pořád může...
Marku, vypadáš hrozně.
Eve, to jsi ty?
Ano, ale nejsem to já, kterou znáš.
Teď už rozhodně ne.
Promiň, ale nerozumím.
Udělal jsem něco hrozného.
My víme.
Jediný možný důvod, proč tu trčíš,
je, že jsi v boji zabil Angstroma Levyho.
To víme už dávno.
Vždyť...
se to stalo před chvílí.
Pro tebe možná. Pro nás to bylo před dvaceti lety.
Tak dlouho jsme tuhle dimenzi hledali.
Pak už naštěstí měli Strážci čtyři funkční stroje času.
Na světě, ze kterého přicházíme,
kde už takovou dobu chybíš,
to není dobré.
Už jsme ale prozradili moc.
Ještě trochu a narušili bychom tok času.
Marku, otvírám portál, který tě pošle domů.
Díky.
Nevím, jestli bych tady přežil.
Přežil jsi.
Ale nelíbilo by se ti, čím ses musel stát.
Marku, počkej.
Miluju tě, Marku.
Už hodně dlouho.
Tvoje zmizení mě zničilo.
Měla...
Měla jsem ti to říct.
Eve, to...
Mně to neříkej.
Řekni to jí.
Řekni jí, že ji miluješ.
Nebo že ji nemiluješ.
Hlavně jí něco řekni.
Aby mohla žít dál.
Teď běž.
Ty jsi asi nedávala pozor,
když se mluvilo o narušení toku času.
Sklapni, Rexi.
Bože.
Marku, slyšíš mě?
Daří se jí dobře. Pořád se na tebe ptá.
A co Oliver?
Ani škrábnutí.
Nechám vás o samotě.
Díky, Cecile.
Díky za všechno.
Jako by se stalo.
Panebože.
Mami.
Nic mi není, Marku.
Už je...
Už je konec?
Marku.
Jestli chceš být sám,
tohle není moc osamělé místo.
Neměl jsi na vybranou.
Netrap se tím.
Nejsi svůj táta, Marku.
Tys tam nebyl.
Přestal jsem se ovládat.
Nadobro.
Překročil jsem hranici, Cecile.
A...
Nic jsi nepřekročil. Bránil jsi mámu a bratra.
To je celé.
-Já nevím, Cecile... -Dost.
Marku, podívej se na mě.
Jestli jsou padouši mrtví a hrdinové naživu,
je všechno v pořádku.
Jak je rozeznáš?
Padouši jsou většinou ti, co lidem lámou kosti.
Běž domů.
Odpočiň si.
Ty nejsi on.
Tys tam nebyl.
Nepotřebuješ pomoc?
Se sendvičem?
Promiň, já jen...
-Můžeme si promluvit? -Ale rychle.
Vlhne mi chleba.
Amando.
Mezilidská interakce je pro mě pořád náročný terén.
To je vidět.
A omlouvám se za to.
Ale tvoje proměny jsou problém.
Tak jsi to formulovala sama.
A já problémy řeším.
Jsem v tom dobrý.
Nic jiného neumím.
Záleží mi na tobě, a tak chci vyřešit tvůj problém.
Mrzí mě, jestli jsem se přitom problémem sám stal.
Tvoje omluva...
vůbec nebyla špatná.
Dobře, chápu.
Chápu, že řešíš problémy.
A chápu, že chceš pomoct.
Jen se se mnou napřed normálně bav.
Ať si nepřipadám jako rozbitý počítač.
Ne jen o tom, co se mnou je.
Až na výjimky se raději bavím o čemkoli jiném.
Myslím, že rozumím.
Ale kdybys přišel na to, jak zabránit mému mládnutí,
byla bych ráda.
Chápu.
Takže s tebou mám mluvit i o jiných věcech?
Jo, ty blázne.
Mohl bys mě třeba zase pozvat na rande.
Nechtěla bys...
Chtěla.
Nesmrtelný.
Promiň, že jsem ti to nikdy neřekla.
Kate.
Neřekla jsem to nikomu.
Odjakživa se skrývám a žije za mě kopie.
Pro jistotu.
Už jsem měla umírání dost.
Chtěla jsem všeho nechat.
Stát se někým jiným.
Ale nešlo to.
Kvůli tobě.
Promiň, že jsem to neřekla dřív.
To nic.
Všechno je v pořádku.
Konečně.
Zvládneš to?
Unesu náklaďák.
Aspoň malej.
Po kom máš vlastně své schopnosti?
Po babičce z máminy strany.
Ženy jako my tenkrát neměly moc příležitostí,
když nebyly ochotné chodit neustále v plavkách.
Běž!
Sakra!
Pojď, najdeme jiný východ.
To je on?
Táta.
Kdo podlehne mému vlivu?
Pokloňte se Ka-Horovi!
Počkat, vy jste obě ženy?
No a?
Musím se vtělit do mužského hostitele,
abych zlomil kletbu této hrobky.
To je sexismus.
Jsem dost silný! Zvládnu to.
Vždycky jsem to chtěl dělat.
Chci dělat to, co ty.
Chci být jako ty.
Budeš, synku.
Budeš.
Přežiješ každou křehkou a bezvýznamnou bytost na týhle planetě.
Dožiješ se chvíle, kdy se tenhle svět rozpadne na prach!
Zmizí všichni a všechno, co znáš!
Víš, kdo mi říkal totéž?
Já nejsem táta.
Já nejsem táta!
Tvůj otec bude popraven a ty se vrátíš na Zemi.
Převezmeš jeho úkol a připravíš planetu na naši vládu.
V domě naproti loni vybuchl plyn.
A teď u vás?
Musím si to nechat zkontrolovat.
Hrůza.
Jo, jistota je jistota.
Je fajn být doma. Že jo, Olivere?
April, uložíš Olivera?
Jistě.
Pojď si vyčistit zuby, kamaráde.
Mami, jsi v pohodě?
Co?
To...
To bude dobré.
Měli bychom uvařit večeři.
Zítra máš školu, ne?
Marku?
Jdu ti popřát dobrou noc,
ale ty asi nejdeš spát.
Promiň, mám toho hodně k přemýšlení.
To já taky.
Odteď bude všechno jiné, že?
Měla jsem pocit, že už žijeme skoro normálně.
Ale teď...
Odcházím ze školy.
Marku.
Nedává to smysl.
Neustále tam chybím
a nějak v tom nevidím smysl.
Bude ze mě zubař? Právník, programátor? Proč?
Vím, že to teď máš těžké,
ale tady jde o tvoji budoucnost.
Nemůžeš jen tak odejít ze školy.
Proč bych tam měl chodit, když umím, co umím?
Škola tě nepřipravuje jen na... Marku?
Nejde to.
Prostě to nejde.
S tím, co umím...
Je toho moc.
Nemám na to.
Musím se zlepšit.
Musím se naučit...
sebeovládání.
To je důležité.
To je nejdůležitější, co můžu dělat.
Musím se zlepšit.
Musím být lepší.
Rozumíš mi?
Marku.
Chápeš?
Chápu.
Opravdu.
Panebože, Marku!
Cecil nám vyprávěl, jak to bylo s tím psychopatem.
Je máma v pořádku?
Je v pohodě.
Je daleko silnější, než se zdá.
To věřím. Ale co ty?
Nechci o tom mluvit.
Jasně.
Ale kdybys chtěl, se mnou můžeš.
Kdyby ses chtěl vyplakat, mám hned dvě ramena.
Jo, já vím.
Chci s tebou mluvit ještě o něčem.
Jasně.
To nic, promiň.
Jasně.
Promiň, Marku.
Není to fér.
Tohle si nezasloužíš.
Hej.
Hej, Nolane.
Jsi tam?
Jsem tu, ufone.
Ale no tak. Jmenuju se Allen.
Nebuď takový.
Slyšel jsem, co jsi dělal na Thraxe.
Teď jsme na stejné straně.
To teda nejsme.
Postavil ses proti říši.
Mark mi všechno vyprávěl.
Tys viděl Marka?
Ano, na Zemi.
Chtěl jsem ho zverbovat do boje Koalice proti tvým starým kámošům.
Ale zřejmě jsi byl rychlejší.
Vynech ho z toho.
To není jeho boj.
Dopřej mu trochu klidu.
Za svoje činy zaplatím sám.
Jo, o to se neboj.
To tě nemine.
Slyšel jsem, co se tu povídá.
Oni tě popraví, kámo.
Ano, je to tak.
Většinu lidí by to znepokojovalo.
Já už nejsem Viltruman.
Jsem jiný.
Cítím hanbu a lítost nad svými činy.
Když vidím nižší bytosti trpět,
vyvádí mě to z míry.
Značně.
Říkáš to, jako by to vadilo.
Co jsem udělal na Zemi...
Způsobil jsem nezměrné množství bolesti a destrukce.
Co jsem těm lidem udělal...
Svému synovi...
Tvůj národ právě páchá totéž na tisíci dalších planet.
Ty nám je můžeš pomoci zastavit.
Já si zasloužím smrt.
Ježíšmarjá.
A přitom...
Co?
Co je?
Asi...
Stýská se mi po manželce.
Překlad titulků: Tomáš Lenikus
Kreativní dohled Lucie Musílková