У ПОПЕРЕДНІХ СЕРІЯХ
Ти знову навчиш цей світ, як це — по-справжньому страждати.
Ходять чутки про вілтрумітську в'язницю у космосі.
Може, він там.
- Куди ти взагалі ідеш? - Додому.
Дай угадаю.
Ти можеш відкривати портали між вимірами.
Невразливий, ти не розумієш!
Треба змусити його заплатити.
Мене звати Анісса, і я агентка імперії Вілтрум.
Убити тебе — не моє завдання.
Я не можу жити у твоєму світі.
Мені шкода.
Мені теж.
Привіт, мамо.
Вітаю, Марку.
Коли ти прийдеш додому?
Вам не сказали, ким я був, так?
Годі.
Креґ.
Ти прийшов аж сюди заради мене?
Вражає.
Ти знав, що я таке не пропущу.
Ти мені лестиш.
Схоже, ти пройшов інспекцію.
Нарешті, готовий до страти.
Вітаю.
О боже.
Саме так, це мене вб'є.
Боже.
Ну-бо, у тебе вийде.
У тебе вийде, Тейлоре.
Продовжуй.
І ти, ти відчуєш…
Ти відчуєш…
Відчуєш, що ти…
НЕПЕРЕМОЖНИЙ
Як мільйон баксів.
Ближче не підходь.
Є шанс, що ти вб'єш мене, перш ніж я зламаю їй шию. Не певен.
Можеш спробувати, якщо хочеш.
Хочеш ризикнути?
Марк Ґрейсон із цього виміру ризиковий?
Схоже, що ні.
Примітка на майбутнє.
І поки я не забув…
Я блокую всі сигнали із цих чотирьох стін.
Я б не хотів, щоб нам… завадили.
Хто ти такий і чого ти хочеш?
Він змусив подзвонити тобі.
Сказав, що інакше скривдить нас.
- Марку… - Він зі мною розмовляє.
Відпусти їх. Негайно.
Ти знаєш, що твоя особа відома
майже в половині вимірів, де ти існуєш?
Так недбало.
Не знаю, чому ти тут, але попереджаю…
Ти…
Ти справді мене не пам'ятаєш?
Дозволь допомогти.
За попередньої зустрічі ти зробив це зі мною.
О боже. Ти той хлопець…
Той хлопець?
Ти це про мене пам'ятаєш?
Що я «той хлопець»?
Я Енґстром Леві, і ти перетворив мене на монстра.
Я з тобою нічого не робив.
Твоя машина вибухнула.
Ти це зробив!
Я збирався врятувати світ!
- Усі світи! - Тобі потрібна допомога. Дай…
Мені допомагали!
Найкращі лікарі в десятках вимірів!
Вони врятували мені життя.
Перебудували моє тіло, але й вони не змогли виправити це!
Тому тепер у мене завжди буде нагадування про тебе й те, що ти зробив.
Згоден.
Іди, візьми мене.
Що за чорт?
Трясця!
Дідько! Хіба таке можливо?
Це найдикіша річ.
Якби ж я на це не дивився.
Я думав, люди вимерли.
Я був дитинчам, коли востаннє куштував їхню соковиту плоть.
Я хочу скуштувати.
Можемо поділитися.
Я перший його внюхав. Він мій.
Відійдіть.
Ніхто мене не їстиме.
Овва! Він говорить!
Я ніколи не чув історій про балакучих людей.
Мені байдуже, якщо він співає.
Не байдуже тільки, який він на смак.
Назад, скотино! Якщо він говорить, то й думає.
Агов!
І літає теж.
Певно, у нього невидимі крила.
Більше їжі.
Хочу смачненького.
Із поверненням.
Мені подобається колір твого брата.
Він такий унікальний.
Йому буде про що базікати на вечірках…
Якщо доживе хоч до однієї.
Знаєш, я його ще не зустрічав у жодній іншій реальності.
Хіба це не цікаво?
Якщо нашкодиш йому, клянуся, я…
Ти що?
Уб'єш мене?
Ще б пак.
Але не хвилюйся.
Я не маю намірів шкодити твоєму братові чи твоїй мамі.
Ні.
Твоя маленька сім'я в безпеці.
Поки я не визначу, що єдиний спосіб нашкодити тобі —
це нашкодити їм.
Тому зроби їм послугу й помри.
- Олівере! - Ні!
До слова щодо твоїх невдач, Восьме!
Трясця!
- Ви цілі? Я не хотів… - Дякую, друже.
А тепер обплутаємо цього хлопця.
Що? Ні. Ти… Намагаєшся нашкодити цьому старому?
Слухай, я бачив портал.
Знаю, що ти з іншого виміру.
У мене із цим багато досвіду.
Особливо останнім часом.
Тому повір мені, я тут хороший хлопець, а пан Механічні Руки — ні.
Ну, у тебе сяючі червоні очі, чоловіче. Як мені…
Ага. Казав же.
Усе гаразд, Олівере. Усе буде добре.
Ми не можемо цього знати.
Яка мати так бреше своїй дитині?
Ти сказав, що не нашкодиш нам.
Ні, я сказав, що ви в безпеці.
Поки твій син страждає і помирає, як він і заслужив.
До слова про…
Не смій.
Один хибний рух, і вони впадуть.
Я вибрав вимір,
де земля на вісім поверхів нижче, ніж тут.
Ти не нашкодиш їм.
І ти не нашкодиш мені.
Я не знаю, у яку гру ти граєш, але ти не вбивця.
Так, вибач, я не пам'ятаю тебе,
але я пам'ятаю ту ніч.
Ти хотів урятувати мене.
Може, той випадок тебе змінив,
але… ти був хорошою людиною, яка намагалася робити хороші речі.
Врятувати тебе?
Після всього болю і страждань, які ти спричинив?
Життів, які ти забрав?
Ніколи!
Ні.
Ні-ні-ні.
Я не рятував його.
Не я. Ніколи.
Я не міг.
Я б не став.
Я не будуватиму свою Утопію на крові!
Справедливість…
Вона прийде за тобою.
За друзів, втрачених через твою жорстокість,
за всі розбиті тобою сім'ї.
- Ти пожнеш те… - Зробімо це, Марку.
Я пропустив обід через заколот у Бангкоку.
Так. Я на крок попереду.
Татку, я сумую за мамою.
Я теж, друже.
Бензопилка боїться.
Скажи Бензопилці, що все буде…
Бідний Енґстром.
Ти думав сховатися від мене?
Боже мій, глянь на себе.
Жалюгідний.
Мені через тебе погано.
От що скажу…
Я вб'ю хлопчика швидко.
Ні!
Він убивця!
Монстр!
Я б його нізащо не рятував.
Ніколи!
Він заслужив на смерть! Негайно!
Усе скінчено.
Це ніколи не скінчиться, доки я не змушу тебе заплатити за все, що ти зробив.
Я втомився грати у твою гру.
А вони?
Хочеш убити мене? Гаразд.
Відпусти їх і зроби свою найкращу спробу, добре?
Я і не відбиватимуся.
Ні, Марку…
Дякую за пропозицію, але яка в тому радість?
Я не літатиму більше крізь твої дурні портали.
Ти не нашкодиш мені цим…
Однаково дурний у всіх вимірах.
Чорт!
М'ясо.
- М'ясо. - М'ясо.
М'ясо.
Твій син витриваліший, ніж я очікував.
Може, лишити його десь, де час іде швидше.
Знаєш, у своїх дослідженнях
я не дізнався, скільки його вид може жити без їжі.
Не дуже розумно.
Мамо!
Припини це.
Прошу.
Думаєш, ти не винна в цьому?
У стількох інших вимірах ти приєдналася до сина й чоловіка,
коли вони вбивали мільйони й палили землю.
Ти зрадниця власного виду.
Спадок вашої сім'ї — кров.
Ні.
Не я.
Я виростила хлопця, який бився із власним батьком і врятував планету.
Якщо тобі вірити, ці світи геть різні.
Я знаю сина, якого виростила, і він не вбивця.
Ти в цьому впевнена?
Якщо тобі вірити, то це єдиний світ, де Марк добрий.
- А от ти — поганий. - Що?
О! То тому ти такий злий.
Бо ти тут виявився поганим, а Марк бодай раз став героєм!
Ти не знаєш нічого!
Олівере!
Я не лиходій!
Я намагаюся врятувати світ!
Твій син монстр!
Олівере!
Це…
Усе…
Усе гаразд. Усе добре, я…
- Зі мною все добре. - Твоя атака нічого не дала.
Зі мною все добре.
Я зроблю боляче твоєму синові.
Я зроблю тобі боляче.
Я навіть цій дитині зроблю боляче.
Отож, він відкриває інший портал, щойно я виходжу,
між ними немає прогалин, і це просто тунель в інше місце.
У якихось вимірах час теж дивний,
тому я не знаю, скільки був там.
Я не знаю, що він зробив із моєю мамою і братом.
Як ти опинився тут?
Звідки ти прийшов?
Ні, тобто ти чоловік, який одягається, як Кажан, і твоє ім'я…
Ну, знаєш, ти не думав, що це якось нудно?
Я казав тобі, що не в настрої.
- Усе скінчено! - Марку…
Мама?
Що ти з нею зробив?
Пам'ятаєш, я тобі казав про лікарів?
Які відбудували моє тіло?
Вони ще й покращили його.
Чому, думаєш, я послав тебе через виміри?
Чому, думаєш, зробив тебе м'яким?
Я не хотів твоєї смерті у випадковому вимірі!
Я хотів зробити це сам!
Ти думав, що щось менше, ніж убити тебе власними руками,
задовольнить мене?
Годі!
Ні.
Це не скінчиться, поки не помреш ти й твоя сім'я.
Годі погрожувати моїй сім'ї!
Ти не уявляєш, через що я пройшов!
Скільки я стримувався!
Я не дам нікому ніколи…
Ніколи…
Ображати мою сім'ю!
Ще раз.
Ні!
Я думав, ти…
Я думав…
Я думав, ти сильніший.
Чисто. Одна поранена жінка й дитина.
Мадам. Як ви?
Олівере?
Олівере.
Слава богу.
Дебі?
Ісусе Христосе. Що сталося?
Сіселе, де Марк?
Я не знаю. Та спочатку доправимо тебе в безпечне місце.
Ти. Приведи медиків.
Негайно!
О боже.
Я мусив.
Я не мав вибору. Я мав його вбити.
Він хотів убити.
Він збирався вбити моїх маму й брата.
Він змусив мене.
Це було випадково, але він мене змусив.
Я не хотів убивати його…
Я не… Я мусив.
Не мав іншого вибору.
Я втратив контроль.
Я хотів убити його.
Ким це мене робить?
Я думав, він сильніший.
Він сказав, що сильніший. Я…
Я хотів убити його, але не знав, чи зможу.
О боже.
Де я?
Він приніс мене сюди, я його вбив. Я застряг тут!
Ні. Я застряг навіки.
Не можу повернутися додому.
Я тут помру.
Енґстром Леві.
Він типу виграв.
Рада стверджує, що для того, щоб вілтруміт був страчений,
він має бути цілим і неушкодженим,
гідним стати й зустріти кінець свого життя в повній силі.
Але нічого не сказано про синці.
Поверніть його в камеру.
Так, генерале Креґу.
Чекайте.
Сер, прошу.
Я рівнявся на вас із дитинства.
Не змушуйте кривдити вас.
Я просто хотів встати.
Я вийду звідси на своїх двох.
Не пробуйте нічого.
Я давно прийняв свою долю.
Іди, покидьку!
Божечки, дай мені трохи свободи.
Трясця, мій план спрацював!
Що?
Пам'ятаєш мене?
Так. Чому ти тут?
Лицем уперед, юнопанцю!
Через тебе, чоловіче. Я прийшов за тобою!
Поговоримо скоро!
Нічого.
Куди сягає око — нічого.
Цього разу ти таки зробив це, Марку Ґрейсоне.
І далі ігноруй той факт, що ти вбив людину.
Це допоможе тобі триматися купи.
Не думаю, що розмови із собою — це найкраще зараз.
Не те щоб у тебе було ще з ким поговорити.
Тому всередині голови чи назовні — яка різниця?
Має бути шлях додому.
Він має бути.
Десь на цій планеті…
Тут має бути щось.
Може, щось у Енґстромі…
Може, його тіло досі може якось…
Марку. Ти… Маєш жахливий вигляд.
Єво. Це ти?
Так. Просто… не та я, яку ти знаєш.
Принаймні, більше не та.
Я… Мені шкода. Я не розумію.
Я… Я вчинив дещо жахливе.
Ми знаємо.
Єдина логічна причина, чому ти в цьому вимірі,
якщо ти поранив або вбив Енґстрома Леві під час бою.
Ми давно це знали.
Я просто…
Так просто сталося.
Може, для тебе. Для нас це було 20 років тому.
Стільки часу пішло, щоб знайти цей вимір.
На щастя, на той час в Охоронців було чотири робочі машини часу.
Світ, із якого ми прийшли,
у якому тебе не було всі ці роки, він…
Не в порядку.
Ми вже забагато сказали.
Іще слово, і ми можемо порушити хід часу.
Марку, я відчиню для тебе портал додому.
Дякую.
Я не знаю, чи вижив би я тут.
Вижив би.
Але тобі б не сподобалося, ким би ти став.
Марку, чекай.
Я кохаю тебе, Марку.
Я дуже давно тебе кохала.
І коли ти зник, я була спустошена.
Я… Я…
Я мала сказати тобі.
Єво, я…
Ні. Не кажи мені.
Скажи їй.
Скажи їй, що кохаєш її.
Чи скажи, що не кохаєш.
Скажи їй щось.
Скажи щось, щоб вона могла жити своїм життям.
А тепер іди.
Підозрюю, ти не звернула увагу,
коли ми говорили про вплив на хід часу.
Замовкни, Рексе.
О боже!
Марку. Ти… Ти мене чуєш?
СПОЛУЧЕНІ ШТАТИ ПЕНТАГОН
Вона добре. І весь час запитує про тебе.
А як Олівер?
На дитині ні подряпини.
Я дам вам трохи часу.
Дякую, Сіселе.
Я вдячний за все.
До твоїх послуг.
О боже!
Мамо.
Я в нормі, Марку.
Це…
Це скінчено?
Марку.
Якщо треба побути на самоті,
це не найзатишніше місце у світі, малий.
Ти не мав вибору.
Не картай себе за це.
Ти не твій батько, Марку.
Тебе там не було.
Я втратив контроль.
Просто втратив.
Я перетнув межу, Сіселе, і…
І я…
Не перетнув. Ти дбав про безпеку мами й брата.
Кінець історії.
- Я не знаю, Сіселе. Я… - Годі.
Марку, поглянь на мене.
Якщо погані хлопці мертві, а хороші живі —
це хороший день.
Як зрозуміти, хто є хто?
Зазвичай саме погані хлопці ламають руки людям.
Іди додому.
Відпочинь трохи.
Ти не він.
Тебе там не було.
Потрібна допомога?
Із бутербродом?
Вибач. Я… Я просто…
- Поговоримо? - Тільки швидко.
Хліб стає вогким.
Амандо.
Я вчуся орієнтуватися у світі з особистим спілкуванням.
Ну, це видно.
І за це я перепрошую.
Але твої трансформації — це проблема.
Ти сама про це казала.
А я вирішую проблеми.
Це те, що я вмію.
Я такий.
Я дбаю про тебе, тому хотів вирішити твою проблему.
Вибач, якщо в процесі я сам став проблемою.
Як на вибачення…
було непогано.
Добре, я зрозуміла.
Я зрозуміла, що ти такий.
І що ти хочеш допомогти.
Просто спочатку говори зі мною як із людиною.
Не як зі зламаним приладом, комп'ютером абощо.
І не тільки про те, що зі мною не так.
Здебільшого я хочу говорити про буквально будь-що інше.
Думаю, я розумію.
Але якщо ти з'ясував, як не давати мені молодшати,
я вдячна за це.
Ясно.
То ти хочеш, щоб я говорив і про інші речі теж?
Так, диваче.
Може, щоб запросив мене на інше побачення.
Ти… Ти б хотіла…
Так.
Безсмертний.
Вибач, що не сказала тобі.
Кейт.
Я нікому не казала.
Я завжди ховалася… і жила копіями.
Про всяк випадок.
Я так втомилася помирати.
Я збиралася піти.
Стати кимось іншим.
Але не могла.
Через тебе.
Вибач, що тягнула.
Це добре.
Усе гаразд.
Нарешті.
Ти впораєшся?
Я вантажівку підніму.
Ну, принаймні невелику.
Звідки ти отримала свою силу?
Бабуся по маминій лінії.
Тоді в жінок, як ми, було мало можливостей,
якщо не хотілося носити купальний костюм без пауз.
Уперед!
Трясця!
Ходімо. Знайдемо інший вихід.
Це він?
Тату.
Хто віддасться моєму впливу?
Уклоніться Ка-Хору!
Чекайте, ви обидві жінки?
І?
Я маю оселитися в живому чоловікові,
щоб уникнути прокляття цієї гробниці!
Це сексизм.
Я сильний, я здатен на це.
Я хотів цього стільки, скільки пам'ятаю себе.
Я хочу робити те, що робиш ти.
Я хочу бути, як ти.
Ти будеш, синку.
Будеш.
Ти переживеш кожну крихку, нікчемну істоту на цій планеті.
Ти житимеш, доки не побачиш, як цей світ розпадається на порох і вибухає!
Усі і все, що ти знаєш, зникне!
Знаєш, хто ще мені це казав?
Я не мій батько.
Я не мій батько!
Твого батька стратять, а ти повернешся на Землю.
Виконаєш його місію, підготуєш планету до нашого панування.
Торік через витік газу вибухнув будинок навпроти.
Тепер ваш дім?
Боже, треба перевірити своє житло.
Йой.
Так, у цьому не перестараєшся.
Добре бути вдома. Правда, Олівере?
Ейпріл, можеш підготувати Олівера до сну?
Звичайно.
Ходімо, друже. Час почистити зуби.
Мамо, ти в нормі?
Що?
Я буду…
Я буду в порядку.
Час готувати вечерю.
У тебе завтра навчання, так?
Марку.
Я зайшла побажати добраніч,
але найближчим часом ти не збираєшся спати, як бачу.
Вибач. У голові багато всього.
І в мене.
Тепер усе буде по-іншому, так?
Мені здавалося, що ми йдемо до якоїсь нормальності.
Але тепер…
Я кидаю коледж.
Марку…
Це позбавлено сенсу.
Я не ходжу на заняття
і що більше думаю про це: який сенс?
Я буду стоматологом? Юристом? Програмістом? Що із цього я робитиму?
Я знаю, що все було складно, але це,
це ти говориш про своє майбутнє.
Ти не можеш кинути коледж.
З усім, на що я здатен, скажи, навіщо мені коледж?
Коледж — це дещо значно більше, ніж підготовка до… Марку.
Я не можу.
Просто не можу.
Те, на що я здатен…
Це забагато.
Я так не можу.
Я маю стати кращим.
Маю навчитися…
Контролювати себе.
Це важливо.
Це найважливіше, що я можу зробити.
Я маю стати кращим.
Я маю бути кращим.
Розумієш?
Марку…
Розумієш?
Так.
Справді розумію.
Боже мій. Марку!
Сісел сказав нам, що сталося із тим психопатом.
Твоя мама в нормі?
Вона в нормі.
Вона сильніша, ніж здається.
Так, не сумніваюся. А ти як?
Я не хочу говорити про це.
Так, звісно.
Але ти знаєш, що я поруч.
Якщо знадобиться плече, їх у мене два.
Так. Я знаю.
Є ще дещо, про що я хочу поговорити з тобою.
Добре.
Та ні. Даруй.
Звичайно.
Мені шкода, Марку.
Це несправедливо.
Ти на це не заслуговуєш.
Агов.
Привіт, Нолане.
Ти тут?
Я тут, іншопланетянине.
Та ну, чуваче. Мене звати Ален.
Не будь таким.
Я чув про те, що ти зробив на Траксі.
Тепер ми на одному боці.
Ні, аж ніяк.
Ти пішов проти імперії.
Марк сказав мені про це.
Ти бачив Марка?
Так, на Землі.
Кликав його до Коаліції, щоб битися із твоїми колишніми друзями.
Та, схоже, ти мене випередив.
Не залучай його до цього.
Це не його бій.
Хай у хлопця буде мить спокою.
Я заплачу за те, що зробив.
Так, не хвилюйся.
Це станеться.
Я чув балачки тут.
Вони тебе стратять, брате.
Так і буде. Так.
Більшість людей це б якось хвилювало.
Я більше не вілтруміт.
Не справжній.
Я відчуваю сором і шкодую про свої дії.
Я бачу страждання менших створінь…
і вони мене гнітять.
Сильно.
Ти кажеш так, ніби це погано.
Те, що я зробив на Землі…
Біль і руйнування, до яких я призвів… були незмірні.
Те, що я зробив із цими людьми…
Те, що зробив із власним сином…
Так, і твій народ робить те саме на тисячі різних планет просто зараз.
Але ти можеш допомогти нам.
Я заслуговую на смерть.
О боже.
Проте…
Що?
Що саме?
Я думаю…
Я скучив за своєю дружиною.
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк
Творчий керівник Яна Ануфрієва