TIDLIGERE
-Jeg drar ikke uten deg. -Og jeg drar aldri.
Kan vi snakke om dette før vi...
Det sugde.
-Lever du? -Fremskritt.
Du bryr deg om meg. Slutter deg nesten til saken.
Jeg ble lovet at denne verdenen hadde verdige motstandere.
Det er noen som stjeler uavhengighetserklæringen.
Jeg vil heller slutte
enn å jobbe med en skinnhellig drittsekk som deg!
Den er ikke begravd under et fjell,
men den er vår.
Nolan var ikke en reiseforfatter.
Kid Omni-Man er her!
Jøss!
-Hva er dette? -En ny start.
Beseiret de slemme.
Du drepte dem!
Utrolig at jeg er sen til daten.
Tok deg!
Du ville bli med, Rex.
Ja, men jeg hadde glemt hvor kjedelig det er.
Kom igjen, vi tar en drink.
Vi trenger mat. Ingen lager mat til oss lenger.
Hva gjorde dere før? På Teen Team?
Eve bodde fortsatt hjemme,
Kate var alene,
jeg stjal Robots kredittkortnummer
og levde på bestilte pizzaer, ramennudler og svart kaffe.
Jeg fikk nesten skjørbuk.
Jeg ville ikke vært så stolt.
Rock and roll-stjerne, rock and roll-livsstil.
Hva med deg?
Foreldrene mine ga meg genmodifisert mat før jeg kunne spise fast føde.
Rart at en jente som kunne krympe måtte passe vekten.
Skal du faktisk lage middag til oss i kveld?
Jeg skal prøve.
Er dette squash eller agurk?
Jeg kom ikke engang så langt.
Kan du å lage mat?
Nei, men derfor har vi Internett.
Kom igjen. Tipper Robots kredittkort fortsatt funker.
Du må ikke spise den.
Og du slipper å lage den.
Jeg vil lage middag, Rex.
Jeg vil kjøpe matvarer, lage mat og spise den.
Du kan enten hjelpe meg eller...
Jeg vet ikke, gjøre noe annet.
Rex!
"Parmesanost." Jeg liker ost.
Hva om jeg tar meg av det?
Vil du ta deg av osten?
Jeg kan ta smør også.
Og melk. Alt det kuaktige.
Mener du meieriprodukter?
Hva enn du vil kalle det. Jeg ordner det!
Noen ba nettopp om å bli banket.
Kom igjen, Rae!
Faen!
Fascinerende.
Fint du er imponert.
Så den eksploderte bare da du tok den?
Den spionerte på meg. Hjemme hos meg.
Pokker, så noen vet hvem du er og hvor du bor?
Enda verre. De visste om familien min også.
Rudy. Ville ikke dette gått fortere med din fulle oppmerksomhet?
Det handler om analyse, ikke oppmerksomhet.
Det er ikke det eneste viktige spørsmålet.
Ikke gjør det.
Det er ekkelt.
Hva skjedde med dere?
Ikke spør.
Forresten, vi bestiller pizza til middag.
Er vi for rare noen ganger?
Skal vi bare være mer normale?
Hva snakker du om?
Beklager, Mark. Den er for ødelagt til å si hvem som bygde den
eller hvem som kontrollerte den. Jeg tror det var meningen.
Kan du ikke fortelle meg noe om den?
Den kommer fra jorda og er ekstremt sofistikert.
Det er alt.
Du bør være forsiktig.
Unnskyld.
Den som lagde den har betydelige ressurser til rådighet.
Betydelige ressurser?
Faen, jeg kjenner det blikket.
Si at du ikke skal gjøre det jeg tror du skal gjøre.
Hva gjør du her, Mark?
Annet enn å koste skattebetalerne millioner
og angripe en statlig institusjon.
Du vet at det er en forbrytelse.
Kanskje forræderi.
Du vet nøyaktig hvorfor jeg er her.
Gjør meg en tjeneste og lat som om jeg ikke gjør det.
Du spionerer på oss igjen.
Hva det enn er, er den ikke vår.
Ikke lyv for meg, Cecil.
Hvis vi ville spionere på deg, ville dere ikke visst det.
Kanskje tenk på det
neste gang du velger å slå deg inn i Pentagon.
Ikke la oss oppholde deg.
Dette?
Dette er ikke over.
Det var en skremmende start på morgenen.
Herregud, se på alt rotet.
Hva gjør vi hvis Mark ikke vil tro på oss?
Håper virkelig det ikke skjer.
Dessuten er det sannheten.
-Men vi spionerer på familien Grayson. -Ja.
Men ikke med denne, Donald.
Jeg vil vite hvem som gjør det.
Jeg får labgutta til å sjekke.
Faen.
Beklager jeg er sen.
Hei, fremmede.
Jeg trodde du glemte vår andre første date.
Jeg var opptatt med forræderi.
-Jeg skal fortelle senere. -Du vet...
Jeg trodde det ble rart.
Ikke bare en date, men en skikkelig date.
Men det rare er at...
At det ikke er rart?
Ja.
Nemlig.
Misoppfattet jeg?
Nei, det gjorde du ikke.
Men si
at det ikke er en glødende portal som åpner seg ved bordet.
Du aner ikke hvor lyst jeg har til å si det.
Det funket! Vi fant ham!
Jeg sa jo at forskningen ville lønne seg.
Seriøst? Dere igjen?
Invincible! Du må bli med oss med en gang!
-Liv og død. -Rekker ikke å forklare.
Den var fin.
Kjenner du disse tullingene?
De stjal uavhengighetserklæringen mens jeg reddet Rex.
Du husker oss! Det er flott!
Jeg er ikke helt sikker.
Jeg heter Dropkick. Det er Fightmaster.
Til tross for de kule navnene, vil vi ikke ha bråk.
Du må hjelpe oss.
Hva? Nei.
Dere burde være i fengsel.
Vi hadde grunn til å stjele erklæringen.
Millioner av liv sto i fare.
Det gjør de fortsatt!
Vi er fra fremtiden.
Dere har ti sekunder på å forklare.
Du må hjelpe oss å styrte kongen vår.
Da vi så deg tidligere,
innså vi at historiene var sanne.
Bare du er sterk nok.
Hva snakker dere om?
Hvis det er en tidsmaskin, kan dere ikke komme tilbake senere? Eller tidligere?
Vi har bare nok kraft til denne siste turen.
Dere aner ikke hvor mange som døde for å få det til.
Beklager,
men jeg blir ikke med dere til fremtiden,
om det er der dere kommer fra.
Flaks vi er på en date, ellers hadde jeg fengslet dere.
Kanskje du ikke er den helten vi trodde.
Sikkert ikke.
Jeg trodde den setningen ville virke.
Herregud, du er en idiot.
Er du sikker på dette?
Jeg ødelegger ikke daten vår bare...
Mark!
Hvor faen tok dere meg?
Vi sa det! Fremtiden.
-Før meg tilbake! -Men du er her!
Du får se at vi er de snille.
Om du hjelper oss, skal du få uavhengighetserklæringen.
Dere bør virkelig trenge meg.
-Har du den på hele tiden? -Hei.
Du er allerede på tynn is. Hvor kan jeg gjemme klærne?
Hei.
Var det meg?
Hvorfor så jeg trist ut?
Med tidsreiser er det best å ikke stille slike spørsmål.
Hva skjedde her?
Krig. Århundrer med det.
Oss mot ham.
Og vi tapte.
Tror vi er kongens spioner. Må holde portforbudet.
Midt på dagen?
Hele dagen. Hver dag.
Du får dra til arbeidsleiren
-eller delta på en offentlig henrettelse. -Om det er familie.
Men det er alt.
Vent. Ta det fra begynnelsen.
For århundrer siden var planeten nær kollaps.
Så ble én mann hersker over jorden.
Og han hersket bra
en stund.
Ifølge legenden funket hjernen hans bedre da.
Så forandret noe seg. Vi vet ikke nøyaktig hva som skjedde.
Det var før vår tid.
Men etter hvert ble han gal!
Begynte med nye lover.
Obligatoriske arbeidsleirer.
Fengsel for dissentere.
Så ble det mye verre.
Meningsløse kriger uten grunn.
Automatfabrikker som lager kongelige vakter.
Nasjoner straffet og tvunget til å leve
uten strøm eller teknologi.
Da han fjernet ti byer fra kartet fordi de nektet,
det var da opprøret ble født.
Vi prøvde å stoppe ham...
Han var for sterk.
Vi bygde tilmed en tidsmaskin.
Jeg bygde en tidsmaskin.
For å finne løsninger i fortiden.
En legende sa
at blekk fra uavhengighetserklæringen
kunne forgifte og drepe ham.
Det funket heller ikke.
Så fikk vi se deg.
Vi innså at det var du som kunne reddet oss.
Kongen deres er supersterk,
nesten umulig å drepe, og har regjert i hundrevis av år?
Ja.
Er han en viltrumite?
Vi vet ikke hva det er.
Ok. Hvordan kan jeg hjelpe?
Takk. Det neste steget bør...
Lage litt lyd!
Forsiktig!
Det gir nok oppmerksomhet.
Stopp, borgere!
Dere bryter kongens portforbud
og må straks bli fengslet og/eller henrettet.
Dette er normale roboter, ja? De er ikke sansende eller noe?
-Nei. -Den kongelige garde.
Det er millioner av dem.
De håndhever kongens galskap på folket. Men før du...
De er ikke vanskelige,
men det vil ta tid om det er millioner.
Nei. Du trenger ikke å slåss mot dem.
Vi vil bli fanget. Den raskeste måten å treffe kongen på.
Du skulle ha sagt det.
Hva heter kongen?
Du bryter kongens portforbud
og må straks bli fengslet og/eller henrettet.
Ja, vi vet det.
Invincible.
Vi har ventet på deg.
Ja. Helt til du vet hvordan det ble bygget.
Han brukte ikke roboter.
Kongen tok moren vår da vi var åtte år.
Vi så henne aldri igjen.
Vi vokste opp i arbeidsleirer.
Derfor ble vi med i opprøret.
Og derfor risikerte vi alt for å få deg hit.
Du skal møte kongen nå.
Hva skjer med dem?
Henrettelse.
-Jeg tror ikke det. -Nei!
Stopp kongen! Vi kan ta vare på oss selv!
-Men... -Vær så snill! Bare gå!
Ok, drittsekk. Hvem enn du er,
så er det over.
Immortal?
Bare én mann kjenner meg ved det navnet.
Er det virkelig deg?
Er du kongen av jorda?
Mark Greyson.
Endelig kom du.
Gudskjelov.
Det er så mange år siden du dro med familien din.
Usikker på om jeg ville gjenkjenne deg.
Jeg er ikke den samme Mark du kjenner. Jeg er fra...
-Fortiden, sikkert. -Du ser tynn ut.
Svak.
Har du vært syk igjen?
Jeg trodde de fant en kur mot...
Dette handler ikke om meg.
Hva gjør du? Skader du folk?
Du ga meg ikke noe valg.
Bare slik fikk jeg deg tilbake.
Jeg ville ikke, men jeg måtte tvinge deg.
Hva snakker du om?
Jeg er ikke en viltrumite!
Du burde ikke ha gitt meg ansvaret.
Du er keiseren.
Du burde ha visst at det var for mye for meg.
Særlig etter så lang tid.
Ba jeg deg om å herske?
Ikke lat som om du ikke husker det!
Alt dette er din feil!
Jeg ville ikke ha det ansvaret.
Jeg var sliten! Klar til å gå videre.
Jeg sa det. Men du sa...
Du sa at jeg var den eneste du stolte på.
Immortal, jeg kjenner deg.
Arbeidsleirer, drepe uskyldige, kriger?
Du er ikke sånn.
Den mannen du husker, er død.
Men jeg fikk ikke det privilegiet.
Gjelder dette Kate?
Døde hun?
Kate?
Det navnet er ukjent.
Er det den rødtoppen du...
Nei, ikke Eve. Kate.
Dere ble forlovet.
I fortiden, altså.
Jeg har hatt hundrevis av koner.
Jeg har overlevd alle jeg har elsket.
Vet du hva det gjør med en mann?
Århundre etter århundre?
Nei.
-Men... -Så klart ikke.
Du var den heldige.
Den begavede.
Familien din tåler det.
Du må betale gjelden du skylder meg.
Enten du vil eller ikke.
Derfor satte jeg i gang alt dette.
Hva vil du jeg skal gjøre?
Få slutt på lidelsen min.
Jeg kan ikke.
Beklager, Immortal, men jeg kan ikke bli her,
og jeg er ikke skapt til å styre planeten.
Det var ikke det jeg mente.
Utrolig at de trodde at to vakter ville holde.
Berømte siste ord.
Drep meg.
Hva?
Jeg er bare et skall av den jeg var.
Vær nådig.
Få slutt på lidelsene og lidelsene til planeten.
Nei! Bare slutt!
En konge kan ikke slutte.
Han må dø for alltid.
Drep meg og folket vil få tilbake makten.
Bare slik kan menneskeheten reise seg igjen.
Det er dette jeg vil, Mark.
Kanskje den jeg du kjenner ville drepe deg, men jeg gjør ikke det.
Du forlot meg her.
Du gjorde meg til et monster.
Hvor mange flere må dø på grunn av dine feil?
Du skal drepe meg om du vil eller ikke.
Ellers vil du og mange flere dø.
Kast deg ut i solen eller noe!
Selvmord er løsningen til en feiging!
Slutt! Vi trenger ikke å gjøre dette. La meg hjelpe deg.
Jeg har falt for løgnene dine før.
De er alltid de samme, fulle av falske håp.
Men noen ting kan bare ende i døden.
Vi var venner en gang. Gjør dette for meg.
Jeg kan ikke.
Vær så snill.
-Det funker! -Hold kjeft!
Jeg skal bevise hvem jeg har blitt.
Vent! Nei!
Slutt! Ikke gjør dette!
Det er bare én måte å stoppe meg på.
Én måte å avslutte dette på!
Én måte å redde dem og alle andre på!
Hva slags mann lar andre dø
fordi han ikke gjør noe?
Dette er eneste utvei.
Vær så snill!
Det holder!
Jeg visste ikke at det ville bli slik, men...
Takk.
Det var nok vondt.
Ikke takk meg.
Ikke takk meg for det.
Det var hans ønske.
Og så?
Det er ikke en grunn til å drepe noen.
Han skadet mange folk.
Ja. Men han reddet mange også.
Det er ikke nok.
Han er død. Bare hold kjeft.
Hold delene hans fra hverandre, ellers kommer han tilbake.
Kongen er død.
Hans styre er over.
Myndigheten er nå overført til folket.
Han gjorde iallfall det før han døde.
Jeg vet at du ikke er glad, men du reddet vår verden.
Takk.
Ta meg med hjem.
Vi har ventet på det.
Det er bare én ting til du må gjøre.
Hva da?
Hvor kan jeg gjemme klærne?
Hei.
Har du dem? Ok. Vent!
Hvordan...
Det var en tidsreise. Trengte de virkelig hjelp?
Ja. Jeg bare...
Eve, er jeg en bra person?
Så klart.
Hva skjedde der?
Jeg traff Immortal.
Det var fælt.
Han hadde levd for lenge.
Han drepte folk, trellbundet hele planeten.
Og jeg måtte...
Jeg måtte stoppe ham.
For alltid.
Herregud.
Han ønsket å dø.
Og det var min feil.
Jeg ga ham ansvaret for verden.
Jeg rotet til alt, Eve.
Husker du at vi sa at den fremtidige versjon av meg ikke var meg?
Ja.
Den fremtidige versjonen av deg er ikke deg.
Hva enn det var, var det ikke fremtiden vår. Ikke nå lenger.
Jeg drepte ham.
Ja.
Høres ut som om han var klar til å dra.
Det vil ikke løse dette, men vi kommer oss gjennom det sammen.
Hvis du blir en verdenserobrende idiot,
skal jeg sparke deg bak til du oppfører deg. Ok?
Ok.
Hvis du lover å gjøre det samme for meg.
Du hadde aldri gjort noe...
Avtale.
Vi bør dra herfra.
Jeg ødela nok en første date.
Jeg sa at vi skulle stikke. Ikke at daten var over.
-Er det det jeg tror det er? -Ja.
Vi må stoppe i New York.
Du mener nok Washington DC.
Hva er det?
Dette er dumt og altfor tidlig,
men...
...jeg elsker deg.
Jeg vet ikke om det er dumt eller ikke, men...
...jeg elsker deg også.
Kjære publikum, vi retter nok en gang oppmerksomheten et annet sted
for å gi unge Mark Grayson og Samantha Eve Wilkins
det privatlivet de fortjener.
I dette øyeblikket, flere lysår unna,
sitter alienen Allen i en viltrumite-fengselscelle.
Lenkene kan ikke holde ham.
Veggene kan ikke holde ham.
Fengselet kan ikke holde ham.
For alienen Allen har jammen blitt sterk.
Men han venter,
for alienen Allen har en plan.
Farvel, min venn.
Endelig.
Alienen Allen. Låst inne, men ikke ute.
Men først en kort oppsummering
til dere med korttidshukommelse.
Tvunget inn i en kamp mot Anissa, en viltrumite med et fryktelig rykte,
lot Allen seg ta til fange i håp om å finne ut om Nolan Grayson,
kjent som Omni-Man, kjent som Marks far,
kjent som mulig viltrumitealliert nummer tre,
fortsatt var i live.
Allens plan virket.
Nolan var i live.
Men han ble også dømt til døden da han ble leget,
som per ond viltrumitetradisjon.
Med sin implanterte kommunikasjonsenhet,
fortalte Allen Nolan at han besøkte Mark
for å få hjelp i krigen
mellom Koalisjonen av planeter og Viltrum-imperiet.
Allen tryglet Nolan om å slutte seg til dem, men Nolan Nektet,
overbevist om at henrettelsen var berettiget
for hans svik mot både Viltrum og jorden.
Men Allen fortsatte.
Det var ikke for sent for Nolan å gjøre opp for seg,
eller i det minste hjelpe andre i kampen mot imperiet.
Nolans svar var alltid det samme...
Nei.
Men idet Allen var i ferd med å gi opp,
sa Nolan noe som ga ham en anelse om at alt håp ikke var ute.
Jeg tror...
...jeg savner kona mi.
Allens samtaler med Nolan ble avbrutt
av vokternes forsøk på å drepe ham.
Etter det ble henrettelsene utsatt.
De er veldig dårlige i jobbene sine.
Du må dra.
Vi har snakket om det tusen ganger.
Jeg drar ikke uten deg.
Dette er annerledes nå.
Snart kommer bødlene mine.
De er ikke som de andre. De er viltrumiter.
De vil drepe deg.
De kommer til å drepe deg også. En idé.
La oss bryte oss ut før det skjer.
Nei.
Kom igjen.
Vi kan vinne krigen med deg på vår side.
Jeg er ikke på deres side. Jeg er ikke på noens side.
Jeg vanæret folket mitt.
-Jeg sviktet familien min. -Herregud.
-Jeg orker ikke. -Jeg forlot mine sønner.
-Hvorfor ikke en større laser? -Forbrytelser
mot alle og alt jeg holder kjært.
Så gjør opp for det.
Glem folket ditt, gjør opp med familien din,
og hjelp meg, Mark, og hva enn den andre heter, med å stoppe imperiet!
-Nei. -Kom igjen!
Da kommer vi vel til å dø sammen.
Det gjør vi vel.
De hadde nådd en blindvei.
Og Allen og Nolan ventet på deres død
fra mørket i rommet.
Nolan.
Jeg trodde du hadde glemt meg.
Vi glemmer aldri vår plikt.
Synd vi ikke kan si det samme om deg.
Er du forberedt?
Farvel, min venn.
Og med det, kjære publikum, blir vi med Allen
når han risikerer alt
for å redde en tidligere fiende og en ny venn
som ikke vil bli reddet.
Det er ikke din tur til å dø ennå.
Du forlot oppdraget med å underkue jorden.
Men det er bare én av dine mange forbrytelser.
Desertering.
Uautorisert avl med en underlegen art.
Drap!
Forræderi.
Har du noe å si til ditt forsvar?
La ritualet fortsette.
Måtte du dø med mer verdighet enn du har levd med.
Faen, trodde jeg hadde mer tid.
Hei, folkens!
Ingen sure miner.
Faen! Pokker! Faen! Stopp!
Faen!
Hvorfor skal jeg få all moroa?
Ja! Det stemmer! Få det ut! Vi klarer det!
Fort! Jeg tror på deg! Fort!
Nå snakker vi.
Hei. Hallo, det er Allen.
Jeg vet ikke hvem som er der inne, men det er fest utenfor.
Vil du ta med punsjen?
Hvem har mot til å våge å frigjøre Battle Beast?
Det er meg...
...sir. Sir Beist.
Den festen du snakker om,
er det motstandere verdig min styrke?
Ja. Absolutt, ja.
Viltrumiter?
Ja. Vi har absolutt det.
Hvor mange?
Dette blir veldig spesifikt.
Det er tre, men en er en venn, så ikke rør ham.
Men de to andre er fritt vilt.
Fritt vilt?
Det begrepet gleder meg.
Vent, Nolan! Vi kommer!
Hva? Nei. La meg være, alien.
Vi kjenner alle historiene om den store Nolan.
Krigene, triumfene, sivilisasjonene du erobret.
Hvilken sykdom kan ha forandret deg slik?
Kanskje det var i ham hele tiden.
Vi bør undersøke slekten hans i tilfelle råten går dypere.
Ja! Se her.
Var sviket ditt verdt døden?
Svar meg!
Ja.
Jeg er lei for at du aldri vil forstå.
Kom igjen. Han er denne veien.
Du lovte meg viltrumiter!
Disse skapningene gir meg ingen utfordring.
Jeg vet det. Snart fremme.
Trodde at dette var henrettelsesrommet.
Bedrager! Du har ingen ære.
Du lovte meg et herlig slag,
men den eneste verdige motstanderen er deg.
Hei, la oss bare... Skal vi roe oss ned?
Det er åpenbart at det var dumt å si,
og du er aldri rolig. Jeg beklager.
Hei, Nolan. Aner du hvor du er? Nolan?
Vent!
Velg dine siste ord.
Beklager vi er sene.
Jøss, du ser forferdelig ut.
Har dere gjort dette? Ikke særlig snilt.
Jeg ba deg om å dra.
Du skulle ha hørt på ham.
Viltrumiter.
Endelig kan min tørst etter kamp bli slukket.
Tilgi ham, han er en fan. Han har ønsket å møte dere.
Jeg har ventet lenge på en slik utfordring.
Jeg vil nyte dette.
Hvis denne konflikten fører til min død,
vil jeg nyte det enda mer.
Jeg dreper deg for det.
Er det et løfte?
Vent. Vi skal frigjøre deg straks.
Dra, sa jeg.
Jeg hører deg, men jeg gjør det likevel.
Du er den spesielle unopaneren?
Jeg liker ikke å skryte.
Au.
Du er ikke så spesiell.
Slutt. Nei.
Unnskyld at jeg ødela henrettelsen, Nolan.
Jeg er visst først.
Vekk fra ham!
Godt å se deg.
Har du klippet deg? Trimmet barten?
-Stylet barten? -Reis deg!
Du vanærer deg selv igjen!
Visste du hadde det i deg.
Faen! Jeg hater dem.
Tror du Battle Beast kan overleve i rommet?
Sannsynligvis.
Hva?
Ja! Jeg vil gi deg fem eller noe fordi vi vant,
men det var ekkelt, så det føles upassende.
Ser du den andre viltrumiten eller vår pelskledde venn?
Ikke siden du tok kampen utenfor.
Kanskje han stakk? Men hva skjedde med den viltrumiten?
Mer! Jeg trenger mer.
Han må være her et sted.
For en som nesten døde å være, kom du deg veldig raskt.
Ja, takket være deg, kamerat.
Du kom og reddet livet mitt.
Sånn skal det gjøres.
Ok. Kanskje jeg lot ham gi meg mer bank enn nødvendig.
Han kunne ha drept deg.
Ja. Men du trengte motivasjonen.
Jeg skulle ønske du hadde sluttet deg til saken,
men vil du ikke svikte ditt folk,
selv om de er psykopatiske mordere,
forstår jeg det. Jeg ville ikke se deg dø.
Hvorfor ikke?
Vi sonet sammen i kasjotten. Derfor er vi venner.
Ingen viltrumite hadde gjort noe sånt for en annen.
Du ville det.
For Debbie og Mark, og den lilla gutten du fortalte om.
Og for meg, tydeligvis. Nå nettopp. Du gjorde det.
Men alle må stikke før planet pang sender forsterkninger.
Kanskje vi kan tyvkoble den flotte metallkjerra der borte?
Ingen kommer.
-Hva? -Vi trenger ikke å uroe oss.
Det kommer ingen forsterkninger.
Fengselet rakk
et nødanrop til Viltrum-hovedkvarteret.
De vet hva som skjedde, men de kommer ikke.
De kan ikke.
Ok. Jeg trenger litt mer info
enn en ufullstendig tanke og et mystisk utseende.
Det er færre enn 50 fullblods viltrumiter
igjen i universet.
Dette er imperiets mest bevoktede hemmelighet.
Og grunnen til at vi kan slå dem.
Med historien deres fortalt,
og Nolan og Allen endelig fri og delta i krigen mot Viltrum,
vender vi oppmerksomheten tilbake til Grayson-huset,
der Mark og Eve nyter hverandres selskap.
Mark? Er du hjemme?
Mark?
Hei, mamma.
Hva er det?
Jeg trodde jeg hørte noe. Hvorfor er døren låst?
Jeg er ikke påkledd.
-Ha en god natt. -God natt.
Har hun gått?
-Hva var det? -Ingenting, mamma.
Herregud. Unnskyld.
Vi må finne noe eget.
Tekst: Bente
Kreativ leder Gry Viola Impelluso