‫בפרקים הקודמים...‬
‫הבחנתי שאימורטל לא עקב אחר שינויי הצורה שלך.‬
‫זה לא תפקידו לעקוב אחר שינויי הצורה שלי.‬
‫וגם לא תפקידך.‬
‫- אתם... זוכרים את פול, נכון? - היי.‬
‫אם הייתה לנו דירה משלנו, היינו יכולים להיות ביחד.‬
‫עכשיו רק צריך לחשוב איך נממן את זה.‬
‫גיבור על. בהסכם ריטיינר.‬
‫הכוח שלך אולי מגיע מהכוכבים,‬
‫אבל שלי מגיע מחוץ למציאות הזו.‬
‫בואי, תשבי. אני מבשל לך ארוחת ערב.‬
‫אוליבר נעלם.‬
‫הוא התחבר עם ילדים רגילים.‬
‫האופן שבו שיחקת בי ובליו, גאונות לשמה.‬
‫ממש לא היית צריך לבוא עד לפה בשביל זה.‬
‫את צוחקת? גיל עשר הוא משמעותי.‬
‫גם בקי הייתה באה, אבל ג'ק צעיר מכדי לנסוע.‬
‫גרטש כבר מצפה לפגוש את הדודן שלה.‬
‫אלוהים, היא נראית שלווה כל כך.‬
‫זו הילדות שמעולם לא חווינו.‬
‫דוד סקוט, תרים שוב את הידיים. אני רוצה לעשות את הקטע.‬
‫גרטשן!‬
‫זה בסדר, ג'ס. בבקשה.‬
‫מגניב.‬
‫תעשה אחד גדול יותר.‬
‫מצטער, ילדונת. זה הכי גדול שאני יכול.‬
‫אלך לקנות קפה לפני שאעלה. רוצה משהו?‬
‫לא, תודה.‬
‫לא... לא. ג'סיקה!‬
‫לא... לא.‬
‫ג'סיקה!‬
‫גרטשן!‬
‫לא...‬
‫ג'סיקה.‬
‫גרטשן.‬
‫פרקליטת המחוז ברנט!‬
‫סליחה שהופעתי ללא הודעה, אבל לא חזרת אליי בטלפון או באימייל.‬
‫ומי אתה?‬
‫סקוט דובל. התקשרתי למשרדך בנושא תיק אינווינסיבל.‬
‫תקשיבי, שלחתי לך את העצומה, גם אני וגם אשתי.‬
‫אספנו מעל 3,000 חתימות,‬
‫אם רק תסתכלי...‬
‫מר דובל. אני עסוקה מאוד. אין לי...‬
‫רק רגע, בבקשה.‬
‫אחותי, ג'סיקה...‬
‫היא...‬
‫היא גידלה אותי אחרי שהורינו מתו.‬
‫היא הביאה לעולם ילדה נפלאה, גרטשן.‬
‫שתיהן מתו בשיקגו, ואני מרגיש ש...‬
‫אני מרגיש שלמותן אין חשיבות.‬
‫ודאי שיש להן חשיבות.‬
‫אז היכן החקירה? מבינה? האישומים? המשפט?‬
‫זו לא רק ג'סיקה, טוב?‬
‫אלפי אנשים מתו בשיקגו.‬
‫למה הרוצח הזה עדיין חופשי לעוף?‬
‫אינווינסיבל הגן על כדוה"א מפני איום של חייזר.‬
‫איך אפשר לדעת את זה? האיום היה האבא שלו!‬
‫אם הוא חף מכל פשע, אז תפתחי בחקירה.‬
‫תני למושבעים להחליט. תעשי צדק.‬
‫מר דובל, אני משתתפת בצערך,‬
‫אבל אין ביכולתי לעשות דבר.‬
‫החוקים שלנו לא תקפים במקרים כאלה.‬
‫ג'י-די-איי‬
‫ניסוי 36. טוענת את קבל הכוח הביו-תרמי עכשיו.‬
‫טוב, הוא ב-50 אחוז טעינה ושומר על המתח.‬
‫פריקה מלאה בעוד שלוש, שתיים, אחת...‬
‫הם רואים...‬
‫הפנטגון של ארצות הברית‬
‫ברור שתהיה טעות בספירת המלאי.‬
‫בקצב שבו מצפים שנעבוד?‬
‫נראה שאפשר להודות על כך לווי-אס שלוש.‬
‫היא אכן כיסחה לאינווינסיבל את הצורה.‬
‫לא, ראית את ההקלטה. הוא הפסיק להילחם.‬
‫כן. הייתי שותפה בכתיבת הדוח עליה. היא הייתה מנצחת בכל מקרה.‬
‫אלו שטויות.‬
‫ומה השטויות עכשיו, סקוט?‬
‫שמאשימים אותנו בטעויות ובאובדן ציוד‬
‫בשעה שגיבורים כמוהו משאירים אחריהם אלפי הרוגים.‬
‫מישהו פה אינו חובב אינווינסיבל.‬
‫סקוט לא טועה.‬
‫כלומר, כל אחד אחר שיפרוץ לפנטגון,‬
‫ימצא את מותו או ייכלא לכל שארית חייו.‬
‫הוא זכה לצאת מפה, כאילו לא קרה כלום.‬
‫בדיוק.‬
‫אולי שכחתם, אבל אינווינסיבל הוא הנשק הרציני היחיד‬
‫שיש לנו כרגע, למקרה שיגיעו בני וילטרום נוספים.‬
‫לפחות עד ששתיים-איי יגדל.‬
‫בי-אם‬
‫אף אחד מכם לא היה אוכל כלב! אז למה פרה שונה?‬
‫אם אני יכול לשרוד על תזונה מן הצומח, גם אתם...‬
‫איפה מצאתם את הבחור הזה?‬
‫היי, זהירות! אתה צריך לשים לב לאנשים אחרים!‬
‫שמתי לב. הוא לא פגע באיש!‬
‫הוא שונא כל כך להקשיב לי.‬
‫מי רוצה להקשיב לאחיו הגדול?‬
‫אוליבר! תקפיד להילחם הרחק מהמסעדה.‬
‫אם המקום ייהרס, לא נוכל לאכול המבורגרים כשתסיים.‬
‫הבנתי! תודה, איב!‬
‫רגע, אתם משתמשים בי כ...‬
‫היי! אני לא בובת האימון שלכם!‬
‫בטח שכן.‬
‫בפעם הבאה, ארצה להילחם במישהו חזק יותר.‬
‫כשתהיה מוכן.‬
‫אני מוכן עכשיו!‬
‫כבר נלחמתי בנבלים אמיתיים.‬
‫למה אני צריך להילחם בסתם עלובים כמו הפיל?‬
‫אבא גרם גם לי להילחם בפיל כמה פעמים.‬
‫זה אימון טוב.‬
‫זה היה לפני שאבא עשה את כל הדברים ההם.‬
‫כן. כן. לפני כל זה.‬
‫האם האנשים פה יסלחו לו אי פעם?‬
‫אוליבר, זה...‬
‫אני יודע שזה היה רע כשהוא ניסה להשתלט על העולם,‬
‫אבל הוא הציל אנשים רבים לפני כן, לא?‬
‫זה לא נחשב?‬
‫כן, אבא בטח הציל יותר אנשים מאשר אלה שהרג.‬
‫אבל אלה לא מבטלים את אלה.‬
‫אז הוא לעולם לא יזכה להגיד שהוא מצטער? הוא יהיה הרע לנצח?‬
‫זה לא מה שמארק אומר. זה... זה...‬
‫אבל זה מה שאנשים חושבים, לא?‬
‫היי. אפשר להאשים אותם?‬
‫הם לא יודעים על טרקסה ולא על אימפריית וילטרום,‬
‫או על מה שקרה מאז שאבא עזב.‬
‫הם רק יודעים שהוא ניסה להשתלט והרג אנשים רבים.‬
‫אז למה אתה לא אומר להם? תוכל לגרום להם להבין!‬
‫אוליבר, במה מדובר פה באמת?‬
‫נראה לי שבגלל הצד הטרקסני שלי, יש לי זיכרון ממש טוב.‬
‫אני זוכר הכול מאז שהייתי קטן.‬
‫למשל, כשאימא חיבקה אותי.‬
‫וכשאבא זמזם שירים והטיס אותי ברחבי הארמון.‬
‫אימא שלי אהבה את אבא מאוד. את זה אני יודע.‬
‫והיא הייתה נהדרת, נכון?‬
‫אימא שלך הייתה חכמה מאוד ואמיצה.‬
‫אז עד כמה נורא הוא יכול להיות, אם אימא אהבה אותו והרתה לו?‬
‫גם אחרי שאבא עשה את כל הדברים הרעים, היא בטח ידעה שבתוך תוכו הוא טוב.‬
‫אני עדיין אוהב את אבא,‬
‫אבל הוא היה שני אנשים שונים.‬
‫אחד היה האבא שאנחנו הכרנו כשהיינו ילדים.‬
‫אבל השני היה בן וילטרום שהייתה לו משימה לבצע,‬
‫גם אם זה אומר לפגוע באנשים רבים.‬
‫אז איזה מהם הוא אבא האמיתי?‬
‫אינווינסיבל, היכן החרטה שלך?‬
‫אתה לא מתבייש במה שעשית?‬
‫בחיים שלקחת?‬
‫נראה לך שלא תצטרך לשאת בתוצאות, אבל אתה טועה!‬
‫אתה תשלם על הפשעים שביצעת נגד האנושות.‬
‫אני, פאוורפלקס, אגרום לך לשלם!‬
‫זה היה הרבה יותר טוב הפעם.‬
‫אז אני מוכן.‬
‫היכן אינווינסיבל נראה לאחרונה‬
‫הם יעלו אותי לרמה שלו.‬
‫אני אאגור די חשמל כדי לפגוע בו.‬
‫אבל אין מכך דרך חזרה.‬
‫אני יודע שזה קשה...‬
‫אבל ניסינו את כל הדברים האחרים.‬
‫ג'סיקה הייתה חשובה גם לי יותר מכול.‬
‫תמשיכי.‬
‫אלה כולם.‬
‫הפטיש.‬
‫שוב! חזק יותר!‬
‫חזק יותר!‬
‫אני מתגעגעת אליהן.‬
‫כל כך.‬
‫גם אני.‬
‫הערנו את ג'ק.‬
‫אלך להביא אותו. תחליף בגדים.‬
‫לא הייתי קורא לזה מאבק כי יכולתי להכות אותו עד אבדן הכרה‬
‫בשנייה אחת, אבל מארק ואיב אומרים שעליי ללמוד קודם את היסודות,‬
‫רק שאני כבר למדתי את היסודות מזמן.‬
‫בטח. אבל לא צפית את זה, נכון?‬
‫איב, מארק ממש השוויץ בך לפני כמה ימים.‬
‫הוא אמר שעברת בהצטיינות את המבחן שלך.‬
‫טוב... קיבלתי רק 84, אז לא ממש בהצטיינות.‬
‫בחייך, נשמע שאת מצליחה בקורסים שלקחת.‬
‫תודה.‬
‫לא היה לי זמן ליהנות מהם.‬
‫בחינות אמצע הסמסטר בפתח אז רמות הלחץ שלי...‬
‫אני בטוחה שתצליחי.‬
‫מאחר שמארק פרש מהלימודים, אני צריכה עדכוני קולג' ממישהו.‬
‫הארוחה טעימה מאוד, פול. תודה שבישלת.‬
‫אין בעד מה. מתכון הספגטי המשפחתי.‬
‫קל להכנה.‬
‫אז אימא שלך סיפרה לי שאתה ואיב פתחתם עסק.‬
‫איך הוא עובד?‬
‫זה היה... הרעיון של איב.‬
‫זה הסכם ריטיינר עם בית הסוהר פייטון,‬
‫אז במקרה של בריחה או התקפה או משהו כזה,‬
‫הם יתקשרו אלינו לעזרה.‬
‫אבל די שקט שם לאחרונה.‬
‫נראה לי שהעבודה האחרונה שלנו שם שכנעה את כולם לוותר.‬
‫אז המוניטין שלך הולך לפניך.‬
‫תדע, כשהתחלתי בעסקי הנדל"ן, היה מעין מאבק שליטה‬
‫בשכונת יוקרה.‬
‫אבל אחרי שעברתי מדלת אל דלת והצגתי את עצמי לכל תושבי המקום,‬
‫הייתי הסוכן היחיד שהסכימו לעבוד איתו.‬
‫הכול מסתכם במוניטין, נכון?‬
‫כן, אתם מבינים. הבנתם למה התכוונתי.‬
‫אלוהים...‬
‫שנאתי את עצמי ברגע שאמרתי את זה!‬
‫כאילו נדל"ן וגיבורי על הם בכלל מאותו יקום.‬
‫פול, הכול בסדר.‬
‫זה שאנחנו לא מצילים את העולם לא אומר שהעבודה שלנו לא חשובה.‬
‫אבל היא לא אותו הדבר.‬
‫אולי, אבל החיים שלנו עדיין מלאי משמעות.‬
‫ומארק יודע את זה.‬
‫חוץ מזה, יהיה טוב אם שלושתם יבינו‬
‫שיש בחוץ עולם שבנוי לא רק מחייזרים ומנבלי על.‬
‫דבי, את בטוחה שאני בנוי לזה?‬
‫אתה מתכוון לומר...‬
‫לא, אלוהים, לא. אני רוצה להיות איתך.‬
‫אני רק... לא בטוח איך אני אשתלב.‬
‫מארק ואוליבר הם ילדים טובים, אבל איך אתחבר איתם?‬
‫הם מצילים את העולם!‬
‫אני לא יכול לעמוד בסטנדרטים האלה.‬
‫איש לא מבקש ממך להיות האבא שלהם, פול.‬
‫אתה לא צריך לעמוד בסטנדרטים, רק להיות נוכח.‬
‫וכל עוד אתה פה, זה מה שחשוב.‬
‫את מדהימה, את יודעת?‬
‫בוא אליי.‬
‫- תרשה לי לעזור לך. - היי! תעזוב אותי!‬
‫מה אמרתי לגבי טיסה בבית?‬
‫תירגע.‬
‫אתה מסוגל.‬
‫לעזאזל.‬
‫תעשה את זה בשביל ג'ס ובשביל גרטשן.‬
‫יש!‬
‫אני יודע שעוד לא חג ההודיה, אבל הודו לבחור שהביא את הניצחון!‬
‫אאוץ', אבל נחמד.‬
‫ואו. לא התבדחת. הוא באמת טוב.‬
‫כן, תזכירי לי למה אני נותן לוויליאם להשפיל אותי ככה שוב?‬
‫זה יום ההולדת שלו. הוא בחר.‬
‫ואתם מעניקים לי את מתנת יום ההולדת המושלמת,‬
‫והיא הבעת הפנים שלכם כשאני מנצח אתכם,‬
‫שוב ושוב.‬
‫- קה-פאו! - ויליאם!‬
‫תירגע. היא חברה טובה, אנחנו הולכים ליוגה פעמיים בשבוע,‬
‫ושניכם בוגרים.‬
‫טוב, לפחות אמבר בוגרת.‬
‫מארק!‬
‫אמבר, איך הולך?‬
‫היי, אחי.‬
‫מארק, זה קייל. קייל, מארק.‬
‫נעים להכיר אותך.‬
‫גם לי אותך.‬
‫רגע, אתה קורא את "כלב סיאנס"?‬
‫כן, ואתה?‬
‫מגיל 12.‬
‫אבל לא ממש מבינים מה קורה שם עד גיל מאוחר יותר.‬
‫בדיוק! כי הוא נוגע בכל כך הרבה מישורים!‬
‫הספר לא מוערך מספיק לדעתי.‬
‫למה לא אומרים את זה מספיק?‬
‫נראה שיש לי טיפוס.‬
‫כנראה.‬
‫פחות דיבורים, יותר כדורת.‬
‫לכריש הזה יש דם על השפתיים והוא רעב לעוד.‬
‫קדימה! תנעלו נעליים, חברים!‬
‫ניסיון יפה!‬
‫- תודה. - צריך עזרה?‬
‫בטח.‬
‫אז, קייל.‬
‫אז, איב.‬
‫כן.‬
‫שנינו מחייכים, אז נראה שהדברים הסתדרו.‬
‫אני שמחה בשבילך.‬
‫תודה. גם אני שמח בשבילך.‬
‫תתחשב בקייל בכדורת, טוב?‬
‫בלי כוחות על.‬
‫זה לא אני שמהווה איום פה.‬
‫מה קורה?‬
‫לא יודע, נבל על התחרפן במרכז העיר.‬
‫מבזק חדשות‬
‫תתרחקו!‬
‫אני לא רוצה לפגוע באיש. אני רק רוצה שאינוו...‬
‫בחייכם. באנו לחגוג לוויליאם יום הולדת, או לא?‬
‫מה? אני יכול לקחת ערב אחד חופשי.‬
‫אתם יודעים שיש עוד גיבורים, נכון?‬
‫אתם לא מקשיבים!‬
‫לא מדובר בי!‬
‫מדובר באלפי האנשים ש...‬
‫רצח, ובאין ספור אחרים שאת חייהם...‬
‫הרס.‬
‫למה...‬
‫מעל החוק?‬
‫למה...‬
‫לעולם לא משלם על פשעיו?‬
‫איפה...‬
‫כשאנשים מנסים לעמוד שוב על הרגליים?‬
‫טוב, חבר, הבנו אותך. אז מה אתה רוצה?‬
‫מה אני רוצה?‬
‫אני רוצה...‬
‫אני רוצה את האמת!‬
‫אני רוצה צדק!‬
‫אני רוצה את...‬
‫בלתי מנוצח‬
‫גם אני רוצה דברים!‬
‫ולפעמים אני לא מקבל אותם.‬
‫אז אני מבין למה אתה נסער.‬
‫אתה רוצה דברים אבל אתה לא מקבל אותם.‬
‫זה רגש שמקשר בין כל היצורים החיים ביקום כולו.‬
‫מה? מי אתה?‬
‫אתה יודע מי אני.‬
‫אתם לא יודעים?‬
‫מה, אתם לא מזהים את החלק הזה בראש שלי?‬
‫או את החליפה שייצרתי מרקמת הגוף שלי,‬
‫שנראית כמו בגד אבל היא ממש לא בגד?‬
‫אני שייפסמית!‬
‫חבר יקר במגיני העולם!‬
‫מביס הרשע וידיד בעלי החיים הקטנים,‬
‫למעט חתולים, בכל מקום!‬
‫אני לא רוצה להילחם בך. אני רוצה את אינווינסיבל.‬
‫בגלל זה אמרת את שמו קודם כל כך הרבה פעמים.‬
‫טוב, זה קצת מעליב, אבל...‬
‫כך טוב יותר?‬
‫לא! תביא את אינווינסיבל האמיתי!‬
‫מאחר שאתה מעט נסער, ויש פה ברקים,‬
‫אולי ניקח אותך לכלא, ואולי אינווינסיבל יבקר אותך שם?‬
‫תקשיב, אני... לא רוצה להילחם בך!‬
‫אני רק רוצה את אינווינסיבל.‬
‫זו אזהרה אחרונה.‬
‫וזה האגרוף השני.‬
‫כן, אנחנו צריכים תגבורת. הבחור הזה, פאוורפלקס, הרג...‬
‫אחד ממגיני העולם.‬
‫אני... הזהרתי אותו.‬
‫אמרתי שאני לא רוצה להילחם.‬
‫הוא תקף אותי!‬
‫ראיתם מה קרה!‬
‫שייפסמית. קוראים לי שייפסמית.‬
‫כלום. אנחנו בסדר.‬
‫פישלתי בגדול.‬
‫לא נכון. לא עקבו אחריך הביתה.‬
‫נוכל לנסות שוב.‬
‫הם יודעים, בקי!‬
‫בג'י-די-איי יודעים שמישהו מהמעבדה גנב את הדיסקות,‬
‫והם יגלו שזה אני.‬
‫יש לנו כמה ימים לכל היותר עד שהם יגיעו לפה.‬
‫למה אינווינסיבל לא הגיע?‬
‫הופעתי בחדשות. הוא היה רואה אותי.‬
‫לו התעמת איתך מול המצלמות, זה היה מוכיח שאתה צודק.‬
‫אז זה גמור.‬
‫הוא לעולם לא ישלם על מה שקרה לג'סיקה ולגרטשן ולכל האחרים.‬
‫אל תוותר עדיין.‬
‫שכחת מה עומד לקרות בעוד כמה ימים?‬
‫התרכזתי כל כך בתוכנית הערב שהאזכרה פרחה מזכרוני.‬
‫אלוהים!‬
‫איך יכולתי לשכוח?‬
‫איזה מין אח אני?‬
‫ג'ק. ג'ק.‬
‫ג'ק, לא. אבא מצטער.‬
‫הוא לא התכוון להפחיד אותך.‬
‫היי. ג'ק. ג'ק.‬
‫כמה נאומים ינאמו לדעתך לכבוד אינווינסיבל מחר?‬
‫הוא יהיה שם.‬
‫אל תשב. אנחנו אמורים לצאת בכל רגע.‬
‫בסדר.‬
‫כדאי שאלך בכלל היום?‬
‫למה אתה אומר דבר כזה?‬
‫לא יודע, זה לזכר הקורבנות של מה שקרה.‬
‫כאילו אני כופה את עצמי.‬
‫אתה לא הולך היום כאינווינסיבל. אתה הולך כמארק גרייסון.‬
‫ובין אם תודה בכך או לא, גם אתה היית קורבן.‬
‫דבי, אנחנו נאחר!‬
‫היי, איב.‬
‫היי. אני יודע שאמרתם לא לדאוג,‬
‫אבל אנחנו אמורים להיות בשיקגו בעוד 30 דקות.‬
‫אם אנחנו אמורים להשתגר לשם, אני חייב לומר‬
‫שייתכן שזה יותר מדי בשבילי.‬
‫אל דאגה, פול, ניקח את הרכב.‬
‫תודה לאל.‬
‫רגע...‬
‫תיכנס לרכב, לפני שיירד לך האיפור או שתאבד את העניבה.‬
‫לא אאבד אותה.‬
‫אוליבר.‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫אוליבר, בבקשה, תעשה את זה בשבילי.‬
‫טוב.‬
‫מעט לשמאלך.‬
‫אבל לא תגיד לי במה מדובר פה בינתיים?‬
‫זו הפתעה.‬
‫רוב ההפתעות הן לא כל כך... כאלה.‬
‫טוב.‬
‫אנחנו מוכנים.‬
‫נהדר! למה?‬
‫לשינוי הצורה שלך.‬
‫אתה תמיד אומר לי ולכל האחרים,‬
‫שעליי להגביל את שינויי הצורה למצבים של חיים ומוות.‬
‫זה מצב של חיים ומוות.‬
‫בבקשה, תסמכי עליי.‬
‫ותישארי בין החיישנים.‬
‫יופי. עכשיו, תשתני בחזרה.‬
‫התאים צעירים ב-24 שעות בערך ממה שהיו.‬
‫כן, תגיד לי משהו שלא...‬
‫מה זה?‬
‫הזמן שאבד, אני מקווה.‬
‫כל השבועות האלה, עבדת על חגורה?‬
‫זה מנוע גנומי מתקדם, למעשה.‬
‫ממוזער, מחוזק ובנוי על ליבת סוללת היתוך.‬
‫חייב להיות קרוב אלייך כדי לעבוד, אז היה חייב להיות‬
‫כובע, אבנט או חגורה.‬
‫חשבתי שחגורה תהיה הכי פחות מוזרה.‬
‫מה היא עושה?‬
‫תחגרי אותה.‬
‫בקללת הקסם שהיא מקור הכוח שלך יש באג,‬
‫בין אם במכוון או לא.‬
‫כשאת משתנה בחזרה למצב האנושי,‬
‫היא בונה אותך מחדש בהיסט זמני שגוי‬
‫וכתוצאה מכך את נעשית צעירה יותר בכל פעם שאת משתמשת בכוחות.‬
‫החגורה הזו מתקנת את זה בכך שהיא מייצרת עותק דיגיטלי לתאים מסוימים‬
‫לפני שאת משנה צורה,‬
‫ואז מטעה את הקללה כך שתשתמש בנתונים האלה‬
‫כשתשתני בחזרה לבת אנוש.‬
‫מונסטר, בבקשה.‬
‫ועכשיו בחזרה.‬
‫איזו הרגשה מוזרה.‬
‫לא מוזרה-רעה, אבל מוזרה.‬
‫ועכשיו לרגע האמת.‬
‫לא נצפתה אי-הזדקנות.‬
‫רגע, זה אומר...‬
‫שזה עבד. חשבתי שאולי אצטרך לכוון את...‬
‫אבל אני... לא מנסה לתקן אותך, אמנדה.‬
‫את מושלמת כפי שאת,‬
‫ואם לא תרצי להשתמש במכשיר הזה, אני... לעולם לא אזכיר אותו שוב.‬
‫- רודי... - כן?‬
‫תודה!‬
‫רקס. יש לך רגע פנוי?‬
‫בדיוק התכוונתי לבוא אלייך.‬
‫אז...‬
‫הארוחה באותו הערב, לא השתגעתי, נכון?‬
‫היה בינינו משהו?‬
‫אני לא רוצה לומר שזה היה קסום, כי קסמים מפחידים אותי בטירוף,‬
‫אבל חצי-קסום?‬
‫כן.‬
‫ידעתי. גם את הרגשת את זה.‬
‫אבל לא בגלל זה באתי.‬
‫אז אני מבולבל. למה באת?‬
‫כי אני פורשת, רקס.‬
‫את מה?‬
‫תודה לכולם שבאתם.‬
‫מעולם לא ידענו שהרחובות שלנו,‬
‫העיר שלנו, החיים שלנו,‬
‫העולם שלנו ישתנה מהיסוד במקום הזה,‬
‫לפני זמן לא רב.‬
‫כולם פה שונאים את אבא?‬
‫- היום נזכור את כל... - אוליבר, זה לא...‬
‫תני לי את המיקרופון.‬
‫סטיבן פארק, אמאל שהיר,‬
‫אליזבת וולפה, דומיניק באסט,‬
‫ג'ושוע סולצמן, מייקל קוזמיק,‬
‫ג'סיקה וגרטשן דובל.‬
‫אלה רק כמה‬
‫מתוך 2,341 אנשים‬
‫שנרצחו פה‬
‫בידי אומני-מן ובנו.‬
‫אינווינסיבל, אביך אולי נמלט, אבל אני יודע שאתה פה.‬
‫בוא ותן את הדין על החיים שלקחת.‬
‫בוא והתעמת עם פאוורפלקס!‬
‫תברחו. תתפסו מחסה. אני רק...‬
‫תן לי לטפל בזה.‬
‫חכי רגע.‬
‫- אינווינסיבל! - כן.‬
‫האיש הזה מופרע.‬
‫- פחדן שכמוך! - אתה רק תחמיר את המצב.‬
‫אני פה!‬
‫היום לא מדובר בך.‬
‫אז בוא נירגע לפני שמישהו ייפגע.‬
‫אם את מגינה על אינווינסיבל, את אשמה בדיוק כמוהו.‬
‫טוב. אתה בא איתי.‬
‫לא, אני לא הולך לשום מקום לפני שאזכה לצדק.‬
‫תיתן לה יותר קרדיט מזה.‬
‫אתה צריך עזרה. לא קרב.‬
‫והבנתי שאתה מתחזק כשאני פוגעת בך.‬
‫אתם יכולים להמשיך מפה.‬
‫היי!‬
‫אתה האיש הכועס ההוא מאותו הערב.‬
‫מצאת את אינווינסיבל?‬
‫לאן אתם לוקחים אותי?‬
‫למקום שבו לא תוכל לפגוע באיש, ספרקי.‬
‫לא פגעתי באיש.‬
‫כן, כי הביסו אותך לפני כן.‬
‫היי! תפסיק.‬
‫אמרתי שתפסיק! או שאגרום לך להפסיק.‬
‫אלוהים.‬
‫טוב, אתה רצית את זה, חבר.‬
‫קח.‬
‫למקרה שאתה רוצה להשאיר פה משהו.‬
‫תודה. על הכול.‬
‫לא הייתי יכול לעשות את זה בלעדייך.‬
‫לכן יש לנו זה את זה.‬
‫מעולם לא חשבתי על כל האנשים האלה.‬
‫כלומר, חשבתי עליהם, אבל...‬
‫לראות את השמות, את כל מי שבא לאירוע, את כל זה...‬
‫זה הרבה יותר ממה שחשבתי.‬
‫כן.‬
‫ססיל הגן עליי מכל זה.‬
‫נראה שזה היה יתרון אחד בעבודה איתו.‬
‫אבל אני לא אמור לראות דברים כאלה?‬
‫אנחנו לא אמורים להבין את ההשלכות של המעשים שלנו?‬
‫הבחור ההוא היום...‬
‫מארק, הוא היה חולה.‬
‫אבל אולי זה בגלל משהו שאבא שלי ואני עשינו למישהו שהוא אהב.‬
‫אז לו פגע באנשים פה היום,‬
‫זה היה באשמתי, לא?‬
‫מכל ההזדמנויות לפרוש,‬
‫למה זה צריך לקרות דווקא כשהתכוונו להתחיל לצאת?‬
‫אתה התבדחת הרבה פעמים על פרישה.‬
‫על פתיחת באר או קניית חווה,‬
‫או מציאת עבודה במקום שבו לא מנסים להרוג אותך בכל יום.‬
‫אלה היו סתם בדיחות! כמו שאמרת!‬
‫באמת?‬
‫בטח. בואי נפסיק להיות גיבורי על ונהיה סתם אנשים.‬
‫נשמע נהדר.‬
‫לא נהיה סתם אנשים זה בעיני זה.‬
‫ריי... אני לא יודע.‬
‫אני לא רוצה לבלות את הלילה האחרון שלי פה נעולה בחדר שלך בריב.‬
‫אתגעגע לנוף הזה.‬
‫את מבקשת שאוותר על כל חיי.‬
‫את מבינה, נכון?‬
‫אני מבקשת שתחשוב איך אתה רוצה שחייך ייראו.‬
‫ושאולי הם לא חייבים להיות רק כאלה עד שיהרגו את שנינו.‬
‫ירו לך בראש!‬
‫אני אושפזתי חודשים בבית החולים אחרי שאיש לטאה ניסה לאכול אותי.‬
‫אני לא רוצה לצאת לשטח ורק לחכות שזה יקרה לי שוב.‬
‫כי זה יקרה שוב.‬
‫רק שייתכן שבפעם הבאה אנחנו לא נשרוד.‬
‫אני תרמתי את חלקי.‬
‫עכשיו אני רוצה לקחת סיכון בשביל משהו אחר.‬
‫בשבילי.‬
‫ואולי בשבילך.‬
‫ומה, הבנת את כל זה עכשיו?‬
‫היה לי זמן רב לחשוב בזמן שהעצמות שלי החלימו.‬
‫אתה מאושר, רקס?‬
‫אם אני מאושר? מה זה אומר בכלל?‬
‫אתה מאושר כמעט למות פעם אחר פעם,‬
‫כדי שאחרים יוכלו לחיות את החיים שלעולם לא נחיה?‬
‫לא מגיע לי להיות מאושר. זה פשוט ככה.‬
‫מגיע לך טוב יותר.‬
‫את יודעת מה שם המשפחה שלי? שם המשפחה האמיתי שלי?‬
‫לא.‬
‫סלואן.‬
‫הממשלה שינתה אותו כשקנו אותי מהוריי.‬
‫ואז מחקו את כל הדברים האחרים לגביי, כשהפכו אותי לזה.‬
‫רקס ספלואוד זו לא סתם זהות סודית.‬
‫זו הזהות שלי. זה כל מה שיש לי.‬
‫כל מה שהיה לי אי פעם.‬
‫אם אוותר עליה, לא יישאר לי כלום.‬
‫אני חושבת שזה לא נכון.‬
‫כן, טוב, אז את כנראה לא מכירה אותי היטב כפי שחשבת.‬
‫אני עדיין עוזבת.‬
‫כן. אני יודע.‬
‫זה נגמר.‬
‫נכשלתי.‬
‫נחשוב על משהו. עדיין יש זמן.‬
‫נגמר לנו הזמן!‬
‫הג'י-די-איי יגיעו לפה בכל רגע.‬
‫אני לא איאבק בהם, אבל כדאי שאת וג'ק תסתלקו.‬
‫לא. זה עדיין לא נגמר.‬
‫חייט‬
‫ססיל היה הורג אותי לו ידע.‬
‫אני מעריך את זה, דונלד.‬
‫זה כל המידע שיש לנו על פאוורפלקס.‬
‫שמו האמיתי הוא סקוט דובל.‬
‫עד היום הוא היה חוקר באחת המעבדות שלנו,‬
‫וכך השיג את טכנולוגיית צבירת החשמל הניסיונית.‬
‫היא מגבירה את מה שנראה ככוח-על לספיגת אנרגייה בעוצמה נמוכה,‬
‫מה שהופך אותו לדי מסוכן.‬
‫הוא איבד את אחותו ואת אחייניתו בתקרית בשיקגו.‬
‫פשטנו על ביתו לפני שעה.‬
‫נראה שהוא עקב אחריך חודשים.‬
‫לפחות ברור מי שלח את הכדורים המרחפים בעקבותיי.‬
‫אני חושש שהם לא היו שלו.‬
‫ססיל אמר לך את האמת כשאמר שהם לא מטכנולוגיה של הג'י-די-איי.‬
‫מצוין.‬
‫אני יודע שכבר עשית הרבה, אבל אני רוצה לפגוש את סקוט.‬
‫אני לא רוצה שיפגע באחרים בגללי.‬
‫קצת לא נעים,‬
‫אבל הוא נמלט כשהובלנו אותו‬
‫- לבית הסוהר פייטון. - מה?‬
‫אבל אל דאגה, נתפוס אותו שוב לפני שיצליח...‬
‫אוי, לא.‬
‫אינווינסיבל, ניסיתי להשאיר את זה בינינו.‬
‫בינך, הרוצח, לביני,‬
‫האיש שיעמיד אותך לדין סוף סוף.‬
‫אבל לא חשבתי שהפחדנות שלך תהיה עמוקה כל כך.‬
‫אז עשיתי מה שאתה היית עושה.‬
‫אני מקווה שחייה של אישה חפה מפשע‬
‫יתנו לך מוטיבציה לעשות את הדבר הנכון.‬
‫ואם לא...‬
‫אני מצטער, ג'ק.‬
‫ג'ק, אני מצטער כל כך.‬
‫זהירות! בעדינות.‬
‫תזכרי, הם חייבים להאמין שחטפתי אתכם.‬
‫זו... הדרך היחידה.‬
‫בסדר.‬
‫כשהכול יירגע, אני אמצא אתכם, טוב?‬
‫תישארו בטוחים.‬
‫אתה רוצה אותי?‬
‫אני פה.‬
‫רק תשחרר אותם.‬
‫ג'סיקה דובל. אתה מכיר את השם הזה?‬
‫מה לגבי גרטשן דובל?‬
‫אני יודע שהן היו אחותך והאחיינית שלך, סקוט.‬
‫אני יודע שהן גרו פה.‬
‫ואני יודע שהן נהרגו בשיקגו ביחד עם אנשים רבים אחרים,‬
‫כשאבי ואני נלחמנו פה.‬
‫אני לא יכול לדמיין מה עברת או את הכאב שאתה חש.‬
‫ועל כך אני מצטער מאוד.‬
‫אבל הפגיעה באחרים לא תחזיר את אחותך ואת אחייניתך.‬
‫אין לך זכות להרצות לי על פגיעה באנשים.‬
‫אני יודע איך הכוחות שלך עובדים. אני לא איאבק בך.‬
‫למה אתה זוכה לחיות כשכל כך הרבה מתו?‬
‫מה מיוחד בך כל כך?‬
‫תפסיק! בבקשה.‬
‫רק כשאתה תפסיק לנשום.‬
‫זה רק חלקיק מהכאב שחשתי‬
‫כשרצחת את אחותי!‬
‫אתה תהרוג אותם!‬
‫אתה הוא זה שהורג חפים מפשע.‬
‫אני רק מוודא שלא תוכל לעשות זאת שוב.‬
‫אני מזהיר אותך.‬
‫או שמה? תהרוג אותי כמו שהרגת את כל האחרים?‬
‫אני מצטער. אני מוציא את האנשים האלה מפה.‬
‫תישאר שם. אעזור לך בעוד שנייה.‬
‫אתם בסדר? הוא פגע בכם?‬
‫מה נסגר פה?‬
‫אתה מפלצת!‬
‫על הכאב שגרמת. על החיים שלקחת.‬
‫על כל מה שעשית!‬
‫תמות!‬
‫לא!‬
‫אלוהים!‬
‫לא. סקוט, חכה.‬
‫תפסיק. בבקשה!‬
‫הכול באשמתך!‬
‫אי אפשר להסיר את הדיסקות בלי להרוג אותו,‬
‫אז השיקום יהיה קשה.‬
‫אבל תסמוך על דבריי, אנחנו נוודא שדבר כזה לא יקרה שוב.‬
‫זו לא הייתה אשמתך.‬
‫אוכל לדבר איתו רגע לבד?‬
‫סקוט.‬
‫אני זוכר אותן. את ג'סיקה ואת גרטשן.‬
‫לא ידעתי מה השמות שלהן לפני כן, אבל אני זוכר אותן.‬
‫דברים השתנו אצלי אחרי שיקגו.‬
‫בהתחלה, יכולתי לחשוב רק על האנשים שלא הצלחתי להציל.‬
‫אבל זה גרם לי להיות גרוע בהצלת האנשים שיכולתי להציל.‬
‫אז קברתי את הרגשות הללו.‬
‫אני חושב עכשיו שזו הייתה טעות.‬
‫אני מקווה שזה ינחם אותך.‬
‫ינחם?‬
‫אחותי ואחייניתי מתות.‬
‫אשתי ובני מתים.‬
‫אלפים אחרים מתים.‬
‫הכול בגללך.‬
‫ונראה לך שהעובדה שאתה זוכר אותן,‬
‫ושאתה עצוב עכשיו בגלל זה מנחמת אותי?‬
‫לא. לא, זה לא מה שאני...‬
‫במוקדם או במאוחר אמצא את דרכי לחופש.‬
‫ואז אני אמצא אותך.‬
‫מארק. חיפשתי אותך בכל מקום.‬
‫חשבתי שאולי תרצה לדבר?‬
‫זה יספיק.‬
‫בקרת כתוביות דן שצברג‬