En ole tappaja.
En ole koskaan halunnut sotaan -
tai rikastua muiden epäonnesta.
En ollut sellainen.
Olin vain naapurin poika,
joka piti papateista ja pöytäfutiksesta.
En koskaan haaveillut kartanosta ja uima-altaasta.
Mutta kun et ole kukaan, luulet ansaitsevasi kaiken.
Vaikka et tiedä alkuunkaan, miten maailma toimii,
tai et edes välitä.
En tiennyt mitään politiikasta.
Enkä liiemmin kylmästä sodasta.
En löytänyt kartalta Moskovaa, Washingtonia, Jemeniä tai Prahaa.
Oli vain Aluche -
ja La Castellana.
Väkivalta oli tapa päästää höyryjä.
Aatteita ei ollut.
Che Guevara oli paita.
Elämä oli yksinkertaista.
Oli hyviksiä ja pahiksia.
Kuolema kosketti vain naapurustoni narkomaaneja.
Se oli sellaista niin kauan, kunnes Leo Faradin perhe huomasi minut.
Kaunis ja viettelevä katse.
Roistomainen, röyhkeä ja omahyväinen katse.
Mutta myös puhdasta viattomuutta,
lähes synnitöntä.
Tai syvyyttä, joka kumpuaa maailman tuntemisesta -
ja voimasta hallita sitä.
Faradit olivat onnellinen perhe.
Toisin kuin omani.
Siksi tahdoin olla kuin he.
Olla osa klaania.
Vaikka se vaatisi väkivaltaa.
Tuossa olen minä, Oskar,
27-vuotiaana.
Vailla koulutusta,
mutta tienasin 60 000 pesetaa kuussa aerobic-ohjaajana.
Tuntini olivat valtava menestys.
Joten tein päätöksen.
Avaisin oman studion.
Ei, Manuel.
En voi avata studiota Lavapiésissa.
Se on köyhä ja pahamaineinen kaupunginosa.
Haluatko siis vain hyväosaisia asiakkaita?
Tämä on setäni Manuel, kaivostyöntekijä.
Hänestä tuli johtava räjähdeasiantuntija Riotintossa,
kunnes hän eläköityi -
ja avasi Madridiin ilotulitefirman.
Hän halusi keksiä hiljaisen ilotulitteen,
joka ei häiritsisi lapsia tai koiria.
Hänen mukaansa Espanjassa juhlittiin eniten Euroopassa -
ja se rikastuttaisi hänet.
Paskat.
Hänen tutkiessaan kaavaa -
minä ehdotin, että ryhtyisimme kumppaneiksi.
UPEAT LIIKETILAT
Ei. Ensin täytyy löytää jotain täältä Salamancasta.
-Liian kallis. -Mutta siellä asiakkaani ovat -
ja työskentelevät.
Siellä ihmisillä on paalua, ja he käyttävät sitä kuntosaleihin.
Katso täällä asuvia ihmisiä ja kuinka he pukeutuvat.
Kuinka he syövät -
ja hymyilevät.
Katso.
Tuo tyttö tuolla.
Kuvittele hänet syömässä kalmarileipää.
Et pysty, eikö?
Tuollainen nainen -
ei ikinä eksyisi Alucheen tai Lavapiésiin.
Kahvi. Pidä vaihtorahat.
Puhdasta eleganssia.
Tuo nainen ei tarvitse aerobicia.
Totta kai tarvitsee.
Se ei ole vain rasvanpolttamista,
vaan endorfiinien vapauttamista ja itsensä hemmottelua.
-Kalja riittää minulle. -Eikä ihme.
Vietit puolet elämästäsi kaivoksessa.
Siksi minulla on varaa sijoittaa saliisi.
Jos haluat sijoittaa, niin ymmärrä tämä.
Asia on yksinkertainen. Tilan pitää olla halpa.
-Ja Salamancassa. -Hei, lopeta!
Älä koske minuun! Päästä irti minusta!
-Päästä irti! -Paskat...
Helvetti.
Helvetti!
Hei!
Hän on varmaan poikaystävä! Oskar!
Hei!
Paskat!
-Mitä hittoa teet? -Autan sinua.
-Kuka pyysi apuasi? -Olit pulassa.
Mitä hän tekee?
Oskar!
-Tule, mennään. -Joo.
Häivy.
-Haista paska! -Tule nyt.
-Taksi! -Voitko uskoa tuota?
Poikaystävä, kuten juuri sanoin.
Helvetin hullu.
Tämä olisi voinut olla vain tarina,
yritys tehdä vaikutus asiakkaaseen,
jotain, jonka unohtaa, kun etenee elämässä.
Ruutia, sali...
Tavallisia naapurin pojan unelmia.
Mutta usein kohtalo ei perustu sattumaan,
vaan pikemmin sinnikkyyteen.
Huomenta, Paulita. Kuinka voit?
-Juana. -Hei.
-Entä nilkkasi? -Parempi.
-Mentoli toimii aina. -Kyllä.
-Merche. -Milloin soitat flamencoa?
Eiköhän jätetä flamenco tanssisaleihin.
-Rumbaa. -Toki.
Oskar.
Muistatko minut?
Miten poikaystäväsi voi?
Hän ei ole poikaystäväni. En tapaile sellaisia.
Mutta se sopisi ilkeään luonteeseesi.
Mitä tarkoitat?
Halusin vain kertoa, että en tarvitse apuasi.
Olen kokenut pahempaakin ja tiedän, mitä teen.
Tulitko tänne taas aukomaan päätäsi?
Tulin kiittämään sinua, siinä se.
Kuulin, että työskentelet täällä.
-Oletko valmentaja? -Aerobic-ohjaaja.
Olen muuten Sara.
Hauska tutustua.
-Opiskelen tässä lähellä. -Mitä alaa?
Liiketaloutta.
Mutta olen juristi.
Kuten moni asiakkaani.
Täällä on bisnesnaisia, juristeja...
Vain naisia?
Sellaista on aerobic.
Anteeksi, mutta tunti on alkamassa.
Kokeilisitko?
Ei, kiitos.
Se tyhjentää ajatukset.
-Voisit innostua siitä. -En edes asu täällä.
-Missä asut? -Marbellassa. Opintoni päättyvät pian.
Kerro minulle kokosi, niin etsin sinulle trikoot.
Ei, oikeasti.
Halusin vain kiittää.
Hei.
Liikettä, Juana!
Muista polvet! Venytä sitä pakaraa! Juuri noin.
Entä Sara? Nyt taitaa apu kelvata, eikö?
Liikettä!
Polvet suoraksi!
Oikein hyvä.
Juuri noin.
Hyvin tehty, Sara.
-Farath? -Ei, Farad.
F-A-R-A-D.
-Mistä nimi tulee? -Algeriasta.
-Oletko arabi? -Puoliksi.
Isoisäni tuli Tangierista, mutta asui Calabriassa.
Olen osittain Afrikasta, Madridista ja Kataloniasta.
-Mutta kerro sinä itsestäsi. -Minä?
Esimerkiksi mistä olet kotoisin.
Virgen de las Casasin orpokodista 17 kilometriä Bruneteen päin.
-Oletko orpo? -Melkein.
Olin kuusi, kun isäni kuoli, ja äitini unohti minut.
Mitä tarkoitat?
Kun täytin seitsemän, hän lähetti minut sinne,
jotta kasvaisin mieheksi,
ja hän muutti isäni ystävän luokse.
Sinä vitsailet.
En. Sellaista lystiä on elämäni.
Rakastan orpoja.
Mitä?
Isäni mielestä he ovat puhtaimpia,
koska he ovat kuin tarinan kirjoittamattomia sivuja.
Runollista.
Minun Manuel-setäni -
on aina ollut tukenani.
Hän tuli käymään viikonloppuisin.
Lomilla hän vei minut taloonsa Huelvassa.
Hän on perheeni.
Mutta kasvoit yksin.
Siihen tottuu.
Itse en voisi.
Olen varma, että voisit.
Monesti yksinäisyys on hyvä asia.
Vaikeinta on kylmyys.
Talvella oli joskus -
aivan jäätävän kylmää,
ja kun piti lähteä ulos,
me ryntäsimme kaikki paikkaan -
seinän vieressä, joka oli lämmin, koska se oli -
aivan leivinuunin takana.
Muistan, kun istuin siinä -
ja katselin läheisiä taloja,
niiden ikkunoita,
valoja, koteja,
perheitä syömässä illallista...
Mutta se siitä.
Olen valittanut vuoden -
Madridista ja sen kaaoksesta...
Odotin vain opintojen loppua.
Sitten tunnillani mielesi muuttui.
Totta kai.
Perheellämme on talo täällä, mutta toimimme Marbellassa.
-Mitä perheesi tekee? -Vientiä ja tuontia.
-Vientiä? -Kyllä.
Oskar, se kaveri, jota löit...
-Ei tarvitse selittää. -Haluan.
Hän on huijari, joka yritti vedättää isääni.
Ilmoitimme siitä poliisille...
Se kuuluu liiketoimintaan.
Perustan yrityksen.
-Oikeasti? -Kyllä.
En halua enää olla työsuhteessa ohjaajana,
vaan perustaa oman salini.
Minun ansiostani asiakkaat tulevat.
-Siitä tulee menestys. -Sanoo kuka?
Tyttö, joka kieltäytyi avustani kadulla,
vai bisnekseen perehtynyt asianajaja?
Minun on mentävä.
-Onko jokin vialla? -Ei, vain isäni kuski.
Hän halusi hakea minut kaiken varalta.
-Haluaisin nähdä sinut vielä. -Toki.
Ei "toki", vaan milloin?
Olet romantikko, Oscar.
Romantikko? Tarkoitan tunteja.
-Näkemiin. -Hei.
Hän on erityinen.
Takuulla. Jos hänellä on autokuski...
En tarkoita sitä. Välillämme on yhteys.
Yhteys? Ei tule onnistumaan.
Marbellan rikkaat halveksivat meitä.
-Et ole edes käynyt siellä. -Mutta olen andalusialainen.
Tunnen hyväosaiset.
Sara ei ole sellainen. Sitä paitsi hänen isoisänsä oli arabi.
Vielä pahempaa.
Kokeillaan.
Voi jumalauta.
Asensin ilmastoinnin kaksi vuotta sitten.
Se tuskin tuottaa teille ongelmia.
Tänne tulee hyppimään ja hikoilemaan 30-40 ihmistä.
Olen kuules nähnyt pahempaakin.
Seinät täytyy maalata.
Ei haittaa. Tästä ei enää tule puusepän työpajaa.
Suokaa anteeksi.
-No? -Hieno.
Hieno, mutta helvetin kallis.
Mutta olemme lähellä Nuevos Ministeriosia.
Remontin ja vuokran maksaminen tulee kalliiksi.
Olemme kuivilla parissa kuukaudessa.
-Haihattelet. -Luota minuun.
Luota vain minuun.
Se oli välittäjä.
Katsojia on vielä tulossa.
Me otamme sen.
Hienoa. Ja kuten sanoin,
käsiraha on 150 000 pesetaa.
Setäni hoitaa sen.
Etkö vain?
KUNTOSALI PLATINO
-Hyvää huomenta. -Oskar!
Luulin, ettet enää tulisi.
Kuulostaapa kohtalokkaalta.
Olet ainoa asiakas, joka ei ole tullut uudestaan.
On ollut kiire,
mutta tässä olen.
Ei trikoita tänäänkään?
Ei, tulin antamaan sinulle tämän kutsun.
Isäni järjestää syntymäpäiväjuhlat.
Tässä on osoite.
Kutsut minut perhejuhlaan Marbellaan?
Ei, se on Madridissa.
Isäni ystävät tulevat ulkomailta. Se on kätevämpää.
-Miksi olen kutsuttu? -Pelastit minut, muistatko?
Niin, totta.
Siellä on paljon mahdollisia asiakkaita. Pidät siitä.
Voin tulla.
Hyvä.
Muuten,
-pitääkö minun pukeutua pukuun? -Ei.
Ole oma itsesi.
Äläkä tuo mitään.
Huijasin itseäni tietämättä Että minä tässä häviän
Odotin niin kauan Vaikken koskaan kysynyt
Tänään joudun itkemään Vaikka ennen nauroin
-Kutsu? -Kyllä.
-Mene vain. -Kiitos.
Unohdin elää
Pyysin, ettet toisi mitään.
-Hei, tämä on... -Hullua.
Kyllä, isäni rakastaa hulluja asioita.
Tule, esittelen teidät.
Leikin tunteilla aina vaan
Elin aplodeista Unelmiin käärityistä
Laulujani huusin ilmaan
Isäni rakastaa häntä.
Ei ollut helppoa saada häntä tulemaan tänään.
Voin kuvitella.
-Mennäänkö? -Kyllä.
Unohdin elää
Mitä sanoit, että isäsi tekeekään?
Tuo ja vie hyödykkeitä.
Hän sanoo pastorille: "Ostakaa kalkkunani."
"Yhäkö ärsytät minua sillä?"
Isä tuntee kuubalaisvitsit.
-Sinä melkein... -Isä.
Oskar. Aerobic-mies.
Hitto, pullomies.
-Kuinka? -Löit sitä mulkeroa -
pullolla, eikö niin?
-Kyllä, tuota... -Tulehan tänne.
Tällä pojalla on sisua.
-Hauska tavata. -Kaspar, isäni kumppani.
-Ilo tutustua. -Hän on Lopera, vanha ystävä.
Sinusta pitäisi tehdä kunniakansalainen.
Harjoitatko sinäkin vientiä ja tuontia?
Ikävä kyllä en. Olen virkamies.
Lopera on poliisikomentaja.
Vau.
Entä mitä sinä teet?
-Olen aerobic-ohjaaja. -Kunpa Jane Fonda ei saisi vihiä!
Isä...
Tässä.
Mojito kuubalaisen ystäväni Henryn tapaan.
Sen salaisuus on valkoinen rommi ja musta sokeri.
-Henry ei voinut tulla? -Hän ei saanut viisumia.
Hän on Prahasta.
Mutta Praha ei ole kovin kaukana.
Se onkin kommunistien vallassa. Onko kylmä sota tuttu aihe?
Kaspar pääsi Puolasta lukuisien ystäviensä ansiosta.
Kuten siinä laulussa.
Katso, aito valkoinen katkarapu Huelvasta.
Kokeile. Ostin niitä joskus Portugalista -
ja myin Vigoon huelvalaisina.
-Oletko äyriäisbisneksessä? -Ei.
Hän tekee mitä sattuu, kunnes -
-isä pelastaa. -Paraskin puhuja.
Mitä sitten teet juuri nyt?
Sain juuri kapteenin lupakirjan.
-Kapteenin? -Niin. Meillä on jahti Puerto Banúsissa.
-Mene Saran kanssa. Pitäisit siitä. -Varmasti.
Etkös kasvanutkin orpokodissa?
Kyllä.
Käykö muuten tunneillasi paljon söpöjä poikia?
Siskoni ottaa aina tilaisuudesta vaarin.
-Painu hemmettiin! -Totta se on. Odota!
Oskar!
Tässä on setäni Khalid.
-Halusin tavata pullomiehen. -Hauska tavata.
Tervetuloa.
Palestiinasta, asuu Tunisiassa.
Tai Tripolissa, Damaskoksessa tai Pariisissa.
Koti kulkee mukanani.
Veljentyttäreni kertoi,
-että olet aerobic-ohjaaja. -Kyllä.
Kuten Jane Fonda.
Sara, tule tänne!
Kyllä! Tulen pian takaisin.
Tiedätkö, missä vessa on?
Kysy keittiöstä.
Kiitos. Oli hauska tavata.
Hetkinen vaan.
Isä, tulisitko tänne?
Muistan selvästi
Aamunkoitossa lapsuuden
Hänen kätensä, vahvat ja lempeät
Myöhemmin hän opetti minut unelmoimaan
Ja rohkaisi minua lentämään
Tämä laulu on isälleni
Miehelle, joka antoi minulle elämän
Kuin valo pimeydessä
Hän valaisee minut ja kirkastaa ajatukseni
Tämä laulu on isälleni
Miehelle, joka antoi minulle elämän
Kuin valo pimeydessä
Oskar, katso siskoani.
Tämä laulu on isälle
Miehelle, joka antoi minulle elämän
-Kiitos! Paljon kiitoksia. -Bravo!
Kiitos teille ystävät. Monet teistä ovat vanhoja tuttuja.
Haluan vain sanoa, että menestykseni on perheeni ansiota.
Sinun, vaimoni Carmen.
Ja lasteni.
Olen raatanut töissä koko elämäni,
mutta olen aina ollut heille läsnä.
Nyt, kun täytän 55 ja vanhuus lähestyy, piru vie,
haluan vain olla heidän, ja pian toivottavasti lapsenlapseni kanssa -
ja valmistautua eläkeikääni pelaamalla pétanquea.
Kiitos, ystäväni.
Nauttikaa juhlasta!
-Bravo, isä! -Kiitos.
-Hei. Lähdetkö jo? Et voi. -Minulla on tunteja huomenna.
-Mutta on liian aikaista. - Asun kaukana.
-Minne matka? -Hän on lähdössä.
Jää. Juhlat ovat vasta alkamassa.
Minulla on tunteja huomenna. Pitää levätä.
Saat teetä. Voit jäädä pidempään, jos olet huppelissa.
Ei tarvitse.
Kiitos paljon. Ihanat juhlat.
Jalka tuli seinästä läpi?
Näin sen, pahus vie!
Hänen suunsa oli tukittu, vannon sen.
-Mitä aiot tehdä? -Minä? En mitään.
En voi tehdä hittoakaan.
Lienevätkö rikollisia?
Paikalla oli poliisikomentaja.
Toki, tai niin he sanoivat.
-Kuka tietää. -En tiedä, Manuel.
Siellä oli outoja ihmisiä.
Millä tavalla?
Afrikkalaisia, arabeja, puolalaisia, kuubalaisia...
Hitto, tulevatkohan ne perääsi?
Kukaan ei nähnyt minua.
Mitä kerrot hänelle? Jos hän huomaa jotain...
En usko, että näen häntä enää.
Hän asuu Marbellassa ja hän valmistuu pian.
Sanoit pitäväsi hänestä, ja että teillä oli yhteys ja muuta...
Hän ei tule takaisin.
Sara on rikas, emmekä sovi yhteen.
Hän halusi vain osoittaa kiitollisuutta.
Kultaseni, loukkasin olkapäätäni hieman.
Se on normaalia, Juana. Kun teit tämän liikkeen ennen...
-Tarvitsemme yksityistunteja. -Onnistuu milloin vain.
Pidätkö kuskusista?
Algerialaista ruokaa.
Tästä läheltä saa erinomaista kuskusia.
Pitäisin siitä, mutta minulla on tunti neljältä.
Siihen on kaksi tuntia.
Mutta minun on venyteltävä ja nesteytettävä.
Aivan.
Aiotko torjua minut?
Yllätyin, kun lähdit niin pian. Ihan kuin -
jotain olisi sattunut.
Mitä perheesi oikeasti tekee, Sara?
-Mitä tarkoitat? -Siellä oli Julio Iglesias,
helvetin upea kartano,
vieraita maailman joka kolkasta.
Kerroin jo, että viemme ja tuomme hyödykkeitä.
Entä se kaveri kellarissa? Jääkaappiko?
Voi luoja.
-Siitäkö se johtui? -Mitä itse olisit tehnyt?
Olisin kysynyt, Oskar.
Kysynyt mitä, miten?
"Hei, sattuisiko teillä olemaan yhtä hakattua miestä kellarissa?"
Sinulla on vilkas mielikuvitus.
En kuvitellut mitään, vaan näin.
Sidottu ja läpeensä hakattu mies kellarissa talossa, joka...
-Sinun talossasi! -Olet väärässä.
Näit kellarissa erään retkun,
joka yritti huijata perhettäni.
Aivan kuten se mies kadulla.
He ovat kimpassa.
Tiedätkö, miksi hän uhkasi minua?
Hän halusi tietää, missä kaverinsa on.
-Siinä totuus. -Sen, jonka kidnappasitte.
Mitä helvettiä oikein selität?
Isäni vain säikäytti hänet ja päästi menemään.
Luuletko, että uskon?
Haluatko tulla käymään?
Minä vien sinut.
-Voit itse todeta. -Sara, ole kiltti.
Jos luulet, että olemme -
ihmisiä kidnappaava gangsteriperhe,
miksi et kertonut poliisille?
Minä en käänny poliisin puoleen.
Puhun mieluummin kasvotusten.
Siksikö lähdit karkuun?
Miksi olet täällä kanssani juuri nyt?
-Miksi autoit minua? -Koska kimppuusi käytiin.
Oletko varma?
Vai koska olen rikas tyttö ja näit minussa pääsylipun?
-Pääsylipun mihin? -En tiedä.
Raha on erittäin houkuttelevaa.
Haluat tulla itsenäiseksi,
avata oman aerobic-salin ja olla joku.
Haluat menestyä.
Et tiedä mistä puhut. Painu helvettiin.
Tiedätkö mitä?
Pidän siitä, että olet kunnianhimoinen ja rohkea.
Jos et olisi tullut tänään, pitäisin sinua luuserina.
"Hänellä ei ole kanttia puhua suoraan."
Mutta tässä sinä olet kanssani.
Koska olemme samanlaisia.
-Mitä hittoa tarkoitat? -Sitä, että voin olla -
-pääsylippusi. -Mihin?
Olen ajatellut sitä aerobic-tunnistasi lähtien.
Avataanko sali Marbellaan?
Marbellaan?
Se on täynnä rikkaita, jotka haluavat polttaa kaloreitaan.
Yritätkö ostaa minut?
En, Oskar.
Käsittelet naisia nerokkaasti. Se on taloudellinen mahdollisuus.
Mutta sinä päätät. Voit pysyä kolmosdivarissa -
tai nousta pääsarjaan.
Setäni vuokrasi jo yhden paikan.
Älä huoli.
Ei ole kiirettä.
Ajattele sitä.
Jos sanot ei, lupaan, etten häiritse sinua enää.
Et aavistakaan, mihin olet ryhtymässä.
Haluan yrittää.
Hittoako haluat yrittää?
Ne hait syövät sinut elävältä, ennen kuin huomaatkaan.
Älä huoli tästä paikasta.
Marbellan sali voi kannatella meitä.
Tämä on sinun salisi. Minä vain autan sinua.
Yritän vain olla realistinen.
Realistinen?
Manuel, säästösi riittävät vain alkuun.
Myöhemmin tarvitsemme lainan.
Olit vasta äsken eri mieltä.
Tällainen mahdollisuus tulee vain kerran elämässä.
Annat auton, kuskin ja talon häikäistä itsesi...
Hän on valmis sijoittamaan 200 000.
-Minullapa on yli miljoona. -Tarkoitan dollaria.
Se on 32 miljoonaa pesetaa.
Voit tarkistaa kaikki huoneet.
Esittelen taloa mielelläni.
Hitto vie.
Tai jos haluat, voin kutsua sinut olohuoneeseen lasilliselle viiniä.
Isälläni on upea viinikellari.
Minun perheeni.
Tuo on veljeni Hugo.
Tuossa on Tanya, ja tuo olen minä.
Minä kasvoin helvetinmoisessa paikassa.
-Tiedän -Ei, et tiedä.
Kasvoin orpokodissa.
Puolet siellä olleista -
ovat kuolleet huumeisiin.
Miksi kerrot tämän minulle?
Haluan, että ymmärrät,
etten halua sekaantua hämärähommiin,
tappeluihin tai sellaiseen.
Haluan vain tulla toimeen.
-Ymmärrätkö? -Täydellisesti.
Okei.
Kaiken on oltava laillista.
Ja läpinäkyvää.
Kaikki perheemme toiminta on sellaista.
Siksi meillä on tämä valkoinen ja ikkunallinen talo.
Koska olemme avoimia.
Joskus jopa liiaksikin.
Mitä muuta haluat tietää?
Onko enempää yllätyksiä?
Minulla on Glock -
-yöpöydälläni. -Helvetti.
-Kaiken varalta. -Aivan, okei.
Haluatko nähdä sen?
Onko se aito?
Tietenkin.
Saanko pidellä sitä?
Otatko pilveä?
Toki.
Piteletkö asetta ensimmäistä kertaa?
Kyllä.
-Osaatko käyttää sitä? -Tietenkin.
Isä on opettanut minua.
Pelkäätkö sitä?
En pelkää.
Kunnioitan sitä.
Arvostusta pitäisi saada ilman asettakin.
Niin isäni aina sanoo.
Onko perheesi varmasti Marbellassa?
Emme pure, Oskar.
Saat viipyä täällä pitkään.
Ja meillä on paljon puhuttavaa.
Kuten mistä?
Voisiko se olla rannalla? Markkinointitoimisto...
Markkinointitoimisto?
Siitä tulee Marbellan ensimmäinen sali.
Se saa olla hiton upea.
Elämäsi muuttuu, Oskar.
Hänen vanhempansa ovat harvoin täällä.
Valmistelen Marbellaa hänen luonaan.
Luuletko eläväsi tuhkimotarinassa?
Voit pysyä minun luonani.
Meidän pitäisi sulkea Madridin sali.
Marbellan sali ei välttämättä menesty.
-Mutta haluat sen menestyvän? -Haluan yrittää.
Kuten sinä tullessasi Madridiin.
En kääntänyt selkääni kellekään.
En käännä sinulle selkääni, Manuel.
Sitä paitsi vaimosi saattaisi olla eri mieltä.
Otatko puheeksi vaimoni?
-Etkö jättänytkin hänet sinne? -Ja puolet rahoistani,
enkä saanut mitään mukaani.
Sinulla oli oikeus lähteä.
-Sama oikeus on minullakin, piru vie. -Mikä oikeus?
Oikeus olla väärässä.
No, anna mennä. Ole väärässä.
Muistan aina, mitä hän sanoi, sillä se oli ennustus.
Mutta en voinut kuunnella. En aavistanut sitä.
Olin vielä papateista ja pöytäfutiksesta pitävä lapsi,
joka ei tiennyt mitään politiikasta -
ja luuli, että kaikki on sitä, miltä se näyttää.
Koska jotkin asiat voidaan oppia vain yhdellä tapaa:
kantapään kautta.
Missä Kamal on?
-Kerro minulle, ämmä! -Jätä minut rauhaan!
Päästä minut, ole kiltti!
Missä hän on?
Olet erehtynyt. En tiedä kenestä puhut.
Missä hän on?
Päästä minut irti!
Missä Kamal on? Kerro!
Kerro, missä hän on!
Sanoin jo, että en tiedä, ketä tarkoitat.
En tunne häntä!
Kerro minulle.
Ämmä!
Missä ystäväni on?
Sanoin jo, etten tunne häntä. Etkö kuuntele minua?
Mitä olet tehnyt hänelle?
Kerro minulle, ämmä.
-Kerro minulle. -En tiedä ketä tarkoitat.
Kerro minulle. Missä Kamal on? Missä hän on?
Mene pois!
Kädet ylös!
Mitä teit toiselle?
Hän putosi rappusista.
Onko hän elossa?
-En tiedä. -Tarkista.
Varmista.
-Hengittääkö? -En tiedä.
-Kuollut. -Voi hemmetti!
Kutsutaanko kytät?
Ei.
Mitä hittoa tapahtuu, Sara?
He etsivät sitä tyyppiä.
Sanoit, että päästitte hänet.
Pitää soittaa isälle.
Hän hoitaa asian.
Sara!
Keitä te oikein olette?
Tekstitys: Tuomas Renvall
Luova tarkastaja Pirkka Olavi Valkama