Unu, doi, trei!
FAMILIA FARAD
Sara și cu mine ne-am căsătorit în 11 mai 1986.
A fost o cununie civilă, oficiată de primarul din Marbella
și cu invitați din toată lumea.
Chiar și de la CIA.
Chiar și Mawad. Da, Mawad, nenorocitul ăla!
Au fost peste 500 de oameni
și, pentru mâncare, băuturi și divertisment,
familia Farad a plătit în jur de 800.000 de dolari.
A fost nunta anului.
Și Leo a plătit-o datorită afacerii încheiate la vânătoare.
Afacerea Iran-Contra.
Pe atunci, deja trimitea Kalașnikovuri în Nicaragua de luni întregi.
Vasul a pornit din Polonia încărcat cu arme
și, după o oprire în portul Algeciras,
a traversat Atlanticul,
până în Honduras.
Odată ajunse în America Centrală,
avioane CIA au parașutat armele Kalașnikov în nordul Nicaraguăi,
pe teritoriul Contra.
Cinci zile mai târziu,
CIA a transferat banii într-un cont din Elveția
și, de acolo, la companiile Farad.
Și, dintr-o dată,
clubul Candonga,
cu 20 și ceva de clienți
a devenit cel mai profitabil studio de aerobic din Europa.
Doar pentru a menține aparențele,
câștigam 50.000 de dolari pe lună din comisioane.
Leo făcea un milion.
Muzica!
Îmi permiți?
Vă rog.
Trăiască Farazii!
Ura!
CIA ne-a oferit cel mai bun cadou de nuntă,
sub formă de bani și prosperitate.
Nunta noastră, mai mult decât un act de iubire,
a fost o investiție grozavă.
Ce naiba caută Mawad la nunta asta?
Pot înțelege că inviți oameni faimoși pentru a crea relații,
dar Mawad?
Perestroika, Khalid!
Perestroika pe naiba!
Nu l-ai văzut pe Reagan îmbrățișându-l pe Gorbaciov?
Știi ce, Leo? Cred că îmbătrânești.
Se poate, da.
Poftim!
Nu era nevoie.
E fiica ta, la naiba!
Îți mulțumesc, prietene.
Monzer mi-a spus că o să umpli insula.
Da.
Dar numai cu puști și muniție.
De ce? De ce ai nevoie?
Două sute de arme Kalașnikov.
Rahat! Ce ai de gând să faci?
Recucerești Ierusalimul?
Toate la timpul lor, mon ami.
Nu vei cauza probleme, nu-i așa?
Calmează-te, va fi o operațiune simplă.
Mă sperii, Khalid.
Mawad e în casa ta și ți-e frică de mine?
Scutește-mă!
Am nevoie de trei sau patru luni ca să-ți adun materialul.
Anunță-mă când ajunge.
Promit că nu voi face probleme.
Foarte bine, spune-mi...
A fost un leu adevărat?
Foarte adevărat. Îți poți închipui ce speriat eram?
E legal?
Totul e legal la mine în familie.
- Pentru legalitate! - Pentru legalitate!
Bună!
Bună! Bună, tuturor!
O să vorbesc, haideți!
Deci...
Dragi invitați...
Vreau să-i dedic câteva cuvinte surorii mele
pentru că o ador
și când adori pe cineva, poți cel puțin
să-i spui adevărul.
În primul rând, să sărbătorim că încă e în viață
în ziua nunții ei, având în vedere cu ce tipi a umblat.
Adică, dacă discotecile din Marbella ar putea vorbi...
Am fost convins că va muri de SIDA.
Slavă Domnului că e femeie și nu poponar.
O admir, bine?
Nu!
Chiar o admir, pentru că fata asta...
Fata asta e dată naibii.
Pretinde că este o feministă liberală de stânga,
dar își pierde mințile pentru un Moët Chandon.
A avut iubiți bogați toată viața ei
și acum se mărită cu un orfan.
Un orfan, la naiba!
Te iubesc și pe tine, tată!
Serios!
Bine.
Ai boașe!
- Pentru nuntă! - Pentru nuntă!
Mi-ar fi plăcut să fiu acolo,
dar știți cum e cu geopolitica.
Poate se vor schimba lucrurile și vei putea veni în Spania.
E mai bine cu Gorbaciov.
Sunt aici din cauza lui Fidel Castro, nu a lui Gorbaciov.
Tatăl meu e optimist.
Uniunea Sovietică a dat faliment, Sara.
Chiar și colegii mei din KGB știu asta.
De fapt, ei sunt cei care-și doresc schimbare.
Ori vor face ceva,
ori totul se va duce naibii.
Dar Fidel Castro trăiește în lumea lui.
Chiar dacă blocul socialist se prăbușește
și comunismul din Europa se termină,
va continua să-și facă treburile în Cuba.
- Nimeni nu-i spune adevărul? - Ba da.
Și când o facem, suntem considerați „pro-perestroika”.
Aș putea fi demis oricând
și trimis înapoi în Cuba.
Dacă ai nevoie de orice,
orice ar fi, poți conta pe noi.
Delicios!
Sunteți pregătiți de Karlovy Vary mâine?
- E frumos? - Da.
Mă duc din când în când să fac o baie de noroi.
Am rezervat tratamente cu apă sulfuroasă.
Sper că mă va ajuta să nu mai fiu deprimată.
Ești deprimată?
Da, a fost așa de la nuntă, din cauza lui Hugo.
Leo mi-a povestit.
Încă ești supărată din cauza asta?
E un nemernic.
Nu-ți alegi familia, dragă.
Și ce să fac? Să încasez până explodez?
Hugo știe că nimeni nu crede în el
și asta este problema. Se simte umilit.
Să-l trimitem la terapie?
Sau lasă-l să se prăbușească singur.
Crede că se poate descurca și vrea să dovedească asta.
Noi știm că nu poate.
Dar să-l contrazici și să te cerți cu el e și mai rău.
Lasă-l să se prăbușească odată.
Ca să ne ia pe toți cu el?
Se numește controlul pagubelor
și e cea mai bună opțiune.
Pentru că e singura opțiune.
Serios, tată? După ce mi-a făcut?
Anulați-l.
Da, da, știu că nu poți anula.
În fine, cum zici.
Da, tată, sunt relaxată și mă distrez.
Știu că este luna mea de miere.
Râul, podul Carol, piața din orașul vechi...
Henry? Grozav.
Ca și cum am fi copiii lui. Știi tu, trece prin criza sa existențială,
cu Gorbaciov, Fidel...
Tată, trebuie să plec. Vorbim mâine, bine?
Da.
La revedere!
Merge cu Hugo la insulă.
Bine.
Recunoaște, Sara!
Tatăl tău nu vrea să-l scoată din afacere.
E fiul său, chiar dacă este un idiot.
Spune că are nevoie de el.
Hugo are permis de navigație.
Ce-i cu insula asta?
E locul în care ținem arme pentru afacerea noastră.
Ca o rezervă?
Da.
Spune-i tatălui tău să mă trimită cu Hugo.
Ce vrei să spui?
Leo are lucruri mai importante de rezolvat.
Dacă fratele tău trebuie păzit,
o voi face eu.
Hugo te-ar putea înnebuni complet.
Dragă,
am crescut într-un orfelinat.
Vrei să-ți zic de nebunie?
Dacă l-am putea ține pe Hugo sub control, tata ar fi recunoscător.
Ei bine...
Foarte recunoscător.
Ne va lua ceva timp.
Ar fi cel mai bun mod de a ne poziționa.
Cu boala lui, tatăl meu va trebui să înceapă să delege.
Rezistă pentru că nu vrea ca familia să se destrame.
Dar dacă ne ocupăm de Hugo...
I-am arăta că suntem responsabili.
Și ce este responsabilitatea?
Conducere.
Foarte bine, dragostea mea.
Cine a spus asta, Churchill?
Salut! Rad te vidim!
Așa se zice „mă bucur să te văd” în cehă.
Și eu mă bucur să te văd.
Avem o jumătate de oră. Descalță-te și vino!
Nava liberiană pleacă din Polonia cu 10.000 de puști
și un container plin de „vodcă”.
Îl lasă în portul Algeciras și pleacă spre Honduras.
Bine. Vodcă, nu? Bine.
Așa că trebuie să ridicăm lăzile din port?
Nu, le vor aduce într-o dubă, le încărcați pe iaht
și le duceți pe insulă.
Vodcă. Bine.
Cu fiecare transport către Honduras,
vodca va ajunge la Algeciras,
și voi doi o veți duce la insulă.
Hugo cunoaște coordonatele
și știe să navigheze, tu te ocupi de comunicații.
- Bine. - Știi să folosești un radio?
Habar n-am!
Îți voi arăta acum.
Nu-ți face griji, pot întreba un membru al echipajului.
Ce echipaj? Nu există echipaj. Sunteți doar tu și Hugo.
Numai familia știe unde e insula.
Bine.
Și lăzile de vodcă?
Vor fi într-un compartiment de sub punte.
Sub punte...
Ești sigur că te descurci?
Da, absolut.
Totul va fi bine.
Au ajuns.
Hugo!
Furgoneta este aici.
Atunci ocupă-te tu!
- Poftim? - Ascultă,
sunt aici în calitate de căpitan, nu docher.
Tatăl tău a spus...
Când căpitanul dă un ordin, marinarul îl execută, Oskar.
Dar, dacă nu-ți convine, poți s-o suni pe sora mea.
Hei!
Auzi, nu ar fi mai bine
să încarci toate lăzile la bord
și apoi să le duci în cală?
În ritmul ăsta, stăm aici toată noaptea.
Spun așa, ca să accelerăm treaba.
Nu ar fi mai bine ca tu să te duci naibii?
Nemernicule!
Adevărul e că mi-a plăcut colecția de artă a soției tale.
Serios?
Știai că am început ca stagiară pentru Fundația Națională pentru Artă?
Atunci este adevărat că a fost subvenționată de CIA.
Și arta înseamnă competiție.
Am băgat bani și am primit gestualiști.
Pollock, Kooning...
Comunismul a procedat la fel și s-a ales cu realismul socialist.
Ei bine, îl prefer pe Pollock.
Știu.
Ești ca acei stângiști care beau Dom Pérignon
pentru că au stomacul de dreapta.
Scutește-mă, Gina!
Nu m-ai chemat aici
ca să vorbim despre șampanie și artă, nu-i așa?
Mărim transportul nicaraguan de la 10.000 la 15.000 de arme.
Te descurci?
Și cu 30.000, dacă este necesar.
Atâta timp cât nu mă lași baltă.
Cică iranienii îi datorează lui Mawad opt milioane pentru piesele de avion.
Nu știu nimic despre asta.
Nu? Haide, Gina!
În Iran e război.
Uneori au probleme cu lichiditățile,
dar nu-ți face griji, nu te va afecta.
Marfa mea nu e plătită din bani iranieni?
Faci o treabă grozavă, Leo. Și Nicaragua e prioritatea noastră.
Te vom acoperi, orice ar fi.
Ce contează este să nu întrerupi transporturile.
Te poți baza pe asta.
Știi, când Monzer te-a propus, am avut îndoieli.
Serios? De ce?
Pentru că aceste lucruri cer mulți mușchi, infrastructură.
Și tu îți conduci operațiunile ca pe o afacere de familie.
Păi, cu familia te poți certa,
dar mereu găsești o modalitate de împăcare.
Ești sigur că nu vrei o bere?
Haide, omule!
Acolo este insula.
Auzi, dacă nu te deranjează un sfat,
nu face aceeași greșeală ca sora mea.
Să mă subestimezi.
Sora ta nu te subestimează.
Crezi că o cunoști bine?
Face ce e mai bine pentru familie.
- După spusele ei. - Cel puțin face ceva.
Tu, pe lângă faptul că ai insultat-o la nuntă și freci menta
în timp ce eu descarc lăzile...
Ți-am spus, căpitanul de iaht...
Căpitan pe naiba, Hugo!
Imediat ce ajungem, o să le descarci cu mine.
Nu-mi dai tu mie ordine!
Atunci ne întoarcem la Marbella.
Și iahtul e al tău, ții minte?
Tu răspunzi dacă ne oprește Garda de Coastă.
Nu putem să ne întoarcem.
Atunci sună-l pe tatăl tău și cere-i o soluție.
Depinde de tine.
Oprește-te!
Bine, haide!
Fir-ar să fie!
Vin, ce naiba!
Nu te mai plânge!
Nu pot!
Unu, doi, trei!
Hai să luam alta.
Cu grijă!
Bine.
Da. Închide-o.
Și ăsta e doar primul nostru transport.
Hugo nu-mi ușurează munca.
Ai spus că-l vei ține sub control.
Mă ocup, Leo.
„Mă ocup, mă ocup.”
Va dura trei sau patru luni
ca să ducem toată marfa pe insulă.
- Leo! - În ritmul...
Îi ceri soțului meu, nou în familie, să-l controleze pe Hugo peste noapte.
Voi doi n-ați reușit să faceți asta în... cât timp?
- 25 de ani. - Nu să-l controleze.
Am zis să-l ajute pe Hugo.
Și îl pot ajuta.
Înțeleg ce face. Și de ce o face.
Dar am nevoie de sprijin.
Ce fel de sprijin?
Un al treilea om.
În niciun caz.
Hugo trebuie să înțeleagă că e complicat.
Ei doi nu o pot face singuri.
Nu trimit pe nimeni altcineva pe acel iaht.
Ar fi cineva în care avem încredere.
Încrederea mea se limitează la familie.
El e din familie.
Familia mea.
AEROPORTUL MALAGA
- Ce mai faci? - Care-i treaba?
Ce mai faci?
Nenorocita Costa del Sol.
Parcă nu-ți plăcea în Marbella.
Apartamentul este închiriat pentru un an, bine?
Nu trebuie să-ți faci griji pentru apă, electricitate sau gaz...
sau orice altceva.
După cum poți vedea,
are mobilier de bază, așa că poți să-i dai
tușa ta personală ca să te simți ca acasă.
Ei bine? Ce părere ai?
Ce frumos!
Hugo este o pușlama răsfățată tipică,
dar îl putem gestiona.
Trebuie să stabilim un lanț ierarhic și să-l facem să se adapteze.
Asta nu e o afacere oarecare.
Da, sigur.
Așa că noi doi vom face munca grea.
Uite, atâta timp cât nu ne face probleme,
din partea mea poate să stea pe barcă.
Vei face un milion de pesete pe lună,
indiferent dacă e sau nu vreo operațiune.
Ca un salariu?
Aici sunt primele două luni în avans.
Nu am cont la banca asta.
Acum ai.
Nu-mi vine să cred!
Te înțeleg perfect, am trecut prin același lucru.
Bine.
Dacă, în orice moment, te simți inconfortabil...
Inconfortabil?
Da, cu situația asta.
Ți s-a întâmplat?
Nu chiar.
Până acum, mă simt al naibii de bine!
Ba chiar te voi ierta pentru că nu m-ai invitat la nunta ta.
Haide, Manuel!
- A fost mâna familiei Farad. - E în regulă, omule.
Oskar, așa ești tu.
Îți amintești de oameni când ai nevoie de ei.
Dar nu-ți face griji!
Mă voi ocupa de Hugo.
Nu pot să cred că ești atât de bleg.
Nu sunt, doar că habar n-am ce-i asta.
- Nu este atât de greu, haide. - Arată-mi!
Dacă scapă de sub control?
Cum adică scapă de sub control?
Nu va scăpa de sub control, crede-mă.
Doamne, uite-l pe domnul Amețit!
Dumnezeule, Oskar! Ești bine?
Vrei să-ți fac un ceai?
Haide. Eu nu mint. Hai!
Eu nu mint niciodată! Haide!
Nu.
- Asta nu-i vrăjeală. - Nu, nu.
Haide! Uite, regele!
Vin imediat.
- Toate bune? - Super.
În scurt timp vom ajunge la insulă.
- Perfect! - Auzi!
Unde l-ai găsit pe tipul ăsta?
Ce?
Rahat! Pe Manuel.
E unchiul meu.
Păi, n-aveți nimic în comun.
Adică nimic, absolut nimic.
Da.
Ce naiba faci?
La ce te referi?
Ești aici ca să-mi susții autoritatea.
Și ce crezi că fac?
Nu am nici cea mai vagă idee.
Manuel!
Ce vrei să fac?
Să țip la el și să-i spun cât de grozav ești?
Vreau să fii de partea mea.
E un băiețel speriat și foarte nesigur.
S-a născut bogat și vrea să demonstreze...
Nu trebuie să-l psihanalizezi.
Crede că toată lumea vrea să-l rănească, la naiba!
Nu înțelegi?
- Îi dau ce are nevoie. - Ce are nevoie?
Da. Empatie.
- Complicitate. - Pământ la orizont!
- Pământ! - Pământ în față!
- Pământ! - Pământ!
Pământ la orizont, căpitane!
Pe dracu'!
Unchiul meu avea dreptate.
L-am adus la Marbella să mă ajute cu o problemă.
Și asta făcea.
Cine este căpitanul? Eu sunt!
Căpitan, aici!
Puteți râde, dar e cel mai bun orez pe care l-ați mâncat vreodată.
- Vă voi spune unde e. - Nu, mă vei duce acolo ca să dovedești.
Obosit, nu? Vârsta nu te iartă, nu-i așa?
- Nu mă face bătrân! - Bătrân!
Te caftesc! Mă faci bătrân?
Aș putea să te strivesc. Dă-mi un fum!
Călătoria aceea mi-a dovedit două lucruri.
Că Hugo era, într-adevăr, doar un băiețel care căuta atenție
și că, în afacerile cu arme,
nimic nu se compară cu puterea empatiei.
Dragi compatrioți,
trebuie să vă vorbesc în seara asta despre un pericol crescând în America Centrală
care amenință securitatea Statelor Unite.
Acele luni au fost foarte, foarte nebune.
A fost ca în filmele cu James Bond.
A fost sex, ideologie,
POPORUL NICARAGUAN SE CHINUIE
misiuni secrete...
Am avut impresia că scriam istorie,
că o puteam schimba și că ne puteam îmbogăți făcând asta.
Eu, cu comisioane de la sala de sport.
Leo umplea insula cu arme.
Chiar și Ayatollahul Khomeini.
În adâncuri, afacerea nu avea limite.
Pentru că nu vindeam doar arme și bombe.
Ci ceva mult mai puternic...
Viitorul.
Deocamdată am nevoie doar de 80 de carabine,
dar de multă muniție.
Poți face rost în trei săptămâni?
Nu mai recucerești Ierusalimul?
Deocamdată mă mulțumesc cu un hotel plin de sioniști.
- Khalid... - Nu-ți face griji!
Se va petrece în Africa. Fără sânge.
E doar pentru a construi și a ne da șanse, atât.
Ai sprijin?
Leo...
Mă refer la sprijin politic, ce naiba!
Bineînțeles!
Am susținerea tuturor tovarășilor și a întregii Palestine.
Bine.
Le voi lăsa pe plaja care îți place ție.
Aproape de coasta Oranului?
Te voi invita la un cușcuș.
Nu.
Nu, fiul și ginerele meu se ocupă de asta acum.
L-ai lăsat liber pe Hugo?
Aparent se maturizează.
Era cazul.
Da, era cazul.
M-am speriat puțin. Nu știam că trage așa...
A fost grozav.
- Mulțumesc pentru experiență. - La revedere!
Domnule Fonda!
Mawad!
E amicul tău acum?
S-a întâmplat să fie aici, atât.
Ne-a arătat arma lui cu lunetă, Barrett.
- Poate trage printr-un tanc. - E tare.
Mult mai bună decât Dragunovul rus.
Dar care e problema?
Cu toții ne înțelegem acum, nu?
M-a sunat tatăl tău.
Trebuie să facem un drum.
Nu am umplut deja insulița?
Îți pare cunoscută plaja din Oran?
ALGERIA
Așteptăm o barcă cu pânze?
Au zis că sunt două Zodiac.
L-ar putea tracta pe uscat sau pe mare.
Au ajuns!
Ei sunt?
Am tras un pui de somn, nu-i așa?
Niciodată n-am plănuit ca unchiul meu să i-o tragă cumnatului meu, jur.
Poate ar fi trebuit să spun ceva, să-i opresc.
Chestiile de genul ăsta pot merge prost. Foarte prost.
Dar n-am făcut nimic. Am tăcut din gură.
5 OCTOMBRIE 1986
Da?
Ai văzut ce s-a întâmplat în Nicaragua?
Ce?
Numele meu e Eugene Hasenfus.
Da, și am fost capturat ieri.
Am fost capturat ieri.
În sudul Nicaraguăi.
Ce s-a întâmplat?
Un avion CIA a fost doborât în Nicaragua.
Au prins un membru al echipajului și acum le spune tot.
Ce le spune?
Că CIA aduce arme pentru Contras din Europa.
Și știți cum o fac.
Rahat!
Sunați-l pe Kaspar să oprească următorul transport.
Vasul a plecat ieri.
- Este în drum spre Algeciras. - Ce?
Gina!
Am un minut.
Nava mea de marfă e în Marea Baltică.
Dacă acostează în Algeciras, poliția ar putea s-o confiște.
Îmi pare rău, Leo! Ordinul e să anulăm tot.
Ai spus că mă vei acoperi.
Forță majoră, Leo.
Vor cere explicații în Congres.
Atunci, asta e? Sunt terminat ca Mawad cu iranienii?
Nu, Mawad a rămas fără nimic.
Tu ai un vas cu 15.000 de carabine.
Vinde-le africanilor,
palestinienilor, irlandezilor...
Crezi că pot încheia o afacere așa, din scurt?
Cu asta te ocupi, nu-i așa? Câștigă-ți comisionul!
- Gina... - Îmi pare rău.
Și eu am o zi de rahat.
Richard de la consulat?
E un mincinos.
Nimeni nu-i răspunde la telefon
și e capabil să ceară un comision de 30%.
- Frontul Polisario. - Prea multă hârțogărie.
Pot vorbi cu fiul lui Hamid.
Ne trebuie permisiunea Spaniei, n-avem timp.
Vasul ajunge mâine în strâmtoare.
Ce zici de Monzer? Să-l sune pe Gaddafi.
Nu, nu îl sun pe Monzer.
De ce?
Pentru că vasul e toxic acum.
Dar și Monzer face parte din asta.
E problema noastră, la naiba! Nu mai implic pe nimeni în asta.
Henry?
Henry îl cunoaște pe Gaddafi, poate intermedia.
Dar ar trebui să-i explicăm ce s-a întâmplat.
Da, Henry face parte din familie.
Ar putea funcționa.
Chiar o să-i cerem lui Henry să intermedieze din Praga?
Sună-l pe Henry de la un telefon public.
Unde se duce?
De parcă ți-ar păsa.
Hugo!
Unde te duci?
Oriunde e mai bine decât aici.
Stai!
Mi s-a luat să nu mă ia nimeni în serios în casa asta!
- Înțeleg. - Înțelegi pe naiba!
Întâlnește-te cu Mawad.
Ce?
Te place de la nuntă.
Poate fi un ticălos, dar e singurul care poate vinde
transportul în două zile și să ia comision bun.
De ce nu ai spus asta acolo?
Pentru că nu trebuie să-mi impresionez tatăl.
Bine.
Deci, dintr-o dată mă iubești și vrei să mă ajuți?
Fii curajos, Hugo!
Te plângi că familia ta nu te ia în serios.
Atunci dă cu pumnul în masă
și arată-le că poți veni cu soluții.
Nimeni nu se așteaptă să mergi la Mawad.
Poți face asta sau să tragi cinci grame de cocaină
și să leșini pentru două zile.
Nu-mi pasă orice-ar fi, Hugo.
Dar gândește-te.
E cel mai bun lucru pe care-l poți face pentru familie?
- Ce i-ai spus? - Nimic.
Îl las să se prăbușească.
Nu asta a spus Henry la Praga?
Sunt Hugo.
Hugo Farad. Aș vrea să vorbesc cu domnul Mawad.
Gaddafi nu vrea, nu e interesat.
Nu-mi spune asta, Henry.
Bănuiește că CIA se află în spate. Nu-l învinovățesc.
Povestea cu Nicaragua devine publică și apare un vapor fără cumpărător.
Dar eu am un alt cumpărător.
Oferă mai puțin.
Totuși, ei pot oferi un port în Marea Mediterană.
Cine?
Iugoslavia?
Probabil vor să revândă. Vor plăti o jumătate de milion.
Jumătate de milion? Te rog!
- Și încă o jumătate de milion în ruble. - E prea puțin.
Știu, tată, dar e singura opțiune.
Nu ne va acoperi nici cheltuielile.
Păi, ar fi mai rău să pierdem nava,
sau să fie confiscată pe mare.
Ce faci cu fiul meu?
- Tată! - Taci!
Mi-a cerut ajutorul și eu o să vă ajut.
Putem vorbi?
E un certificat de utilizare finală
emis de guvernul filipinez.
Știu că ai o navă plină de arme.
Cu acest document, putem să o ducem în Pacific.
Clientul meu va plăti 200 de dolari pentru fiecare carabină.
Asta înseamnă un profit de două milioane și jumătate
pe care să-l împărțim la doi.
Ce zici?
S-a vândut deja.
Ce?
Nava a fost deja vândută.
Leo...
Știu că vorbești cu libienii.
Nu, fiul meu te-a dezinformat.
Prefer să scufund nava decât să împart profituri cu tine.
Ți-ai pierdut naibii mințile!
Da, probabil.
Vă va trage pe toți după el.
Asta nu e problema ta.
Am venit aici să-ți ofer o șansă.
Să lăsăm trecutul în urmă și să începem...
Nu avem ce să începem.
Atunci ce naiba vrei?
Un război nenorocit?
Bate palma cu iugoslavii!
Tată, te rog...
Leo, pentru numele lui Dumnezeu!
Am vrut doar să ajut!
La naiba!
Am vrut doar să ajut, la naiba! Am vrut doar să ajut!
Dragi compatrioți,
am spus cu mai multe ocazii că nu voi comenta
despre recentele audieri din Congres despre situația Iran-Contra
până acestea nu se încheie.
Ei bine, acel moment a sosit
așa că în seara asta vreau să vorbesc despre câteva lecții învățate.
Fiți liniștiți, nu e singurul subiect din seara asta.
Vreau să vorbesc și despre viitor
și despre ce urmează, pentru că afacerile oamenilor așteaptă.
Ultimele nouă luni au fost confuze și dureroase pentru țară.
Știu că aveți dubii
legate de ce s-a întâmplat cu acest episod.
Sper că nu este pus la îndoială
angajamentul meu față de ancheta propriu-zisă.
Subtitrarea: Adriana Ciorceri
Redactor Cristian Brinza