Ett, två, tre!
Sara och jag gifte oss den 11 maj 1986.
Borgmästaren i Marbella förrättade ceremonin
som bevistades av gäster från hela världen.
Till och med CIA.
Till och med Mawad. Ja, Mawad, den jäveln.
Det kom över 500 personer,
och för catering, drycker och underhållning,
betalade familjen Farad cirka 800 000 dollar.
Det var årets bröllop.
Leo betalade för det tack vare affären han gjorde upp på jakten.
Iran-Contras-affären.
Då hade han skickat AK-47:or till Nicaragua i månader.
Fartyget lämnade Polen lastat med vapen
och efter ett stopp i hamnen i Algeciras,
korsade det Atlanten
till Honduras.
Väl i Centralamerika,
släppte CIA-plan AK-47:or över norra Nicaragua,
i Contras territorium.
Fem dagar senare,
förde CIA över pengarna till en bank i Schweiz
och därifrån till Farads företag.
Och helt plötsligt
blev Candonga Club,
med omkring 20 kunder,
den mest lönsamma aerobicsstudion i Europa.
För att hålla skenet uppe
tjänade jag 50 000 dollar i månaden i provision.
Leo tjänade en miljon.
Musik, musik!
Får jag lov?
Snälla.
Leve familjen Farad!
Hurra!
CIA gav oss den bästa bröllopspresenten
i form av pengar och välstånd.
Snarare än att handla om kärlek var vårt bröllop
en bra investering.
Vad fan gör Mawad på bröllopet?
Jag fattar att du bjuder in kändisar för att knyta kontakter,
men Mawad?
Perestrojka, Khalid, perestrojka.
Så fan heller.
Såg du inte Reagan krama Gorbatjov?
Vet du vad, Leo? Du börjar bli gammal.
Så kan det nog vara.
Här.
Du borde inte ha.
Hon är din dotter.
Tack, min vän.
Monzer berättade att du ska fylla holmen.
Japp.
Men bara med gevär och ammunition.
Varför frågar du? Vad behöver du?
Tvåhundra AK-47:or.
Vad fan ska du göra?
Återta Jerusalem?
Allt i sinom tid, mon ami.
Du ska inte ställa till det?
Slappna av, det blir en enkel operation.
Du skrämmer mig, Khalid.
Du har Mawad i ditt hem och du är rädd för mig?
Lägg av.
Jag behöver tre eller fyra månader för att fixa dina grejer.
Säg till när du har dem.
Jag ska inte ställa till besvär.
Bra, säg mig...
Var det ett riktigt lejon?
Ja. Fattar du hur rädd jag var?
Är det lagligt?
I min familj, ja.
-För laglighet. -För laglighet.
Hallå!
Hallå. Hej, alla. Hej.
Jag ska hålla tal, kom igen.
Ja...
Kära gäster...
Jag skulle vilja ägna några ord åt min syster,
som jag älskar,
och när man avgudar nån, är det minsta man kan göra
att berätta sanningen.
Först ska vi fira att hon överlevde
fram till bröllopsdagen, med tanke på alla hon knullat.
Om nattklubbarna i Marbella kunde prata...
Jag var övertygad om att hon skulle dö av aids.
Tack gud att hon är kvinna och inte bög.
Jag beundrar henne, okej?
Nej.
Jag beundrar henne verkligen, för...
Tjejen är helt fantastisk.
Hon säger sig vara det en liberal vänsterfeminist,
men hon tappar huvudet över en Moët Chandon.
Hon har haft rika pojkvänner hela sitt liv,
men äktar en föräldralös.
Ett föräldralöst barn, för fan.
Jag älskar dig också, pappa!
Verkligen!
Okej.
Du har stake.
PRAG
-För bröllopet. -För bröllopet.
Jag hade velat vara där,
men du vet hur geopolitik funkar.
Det förändras kanske och du kan komma.
Det ser bättre ut med Gorbatjov.
Jag är här på grund av Castro, inte Gorbatjov.
Pappa är optimistisk.
Sovjetunionen är bankrutt, Sara.
Även kollegorna på KGB vet det.
Det är de som driver på en förändring.
Gör de inte nåt
går allt åt helvete.
Men Fidel Castro lever i sin egen värld.
Även om östblocket faller
och Europas kommunism är förbi,
håller han kvar sin skyttegrav på Kuba.
-Säger ingen sanningen till honom? -Jo.
Och då blir vi stämplade som "pro-perestrojka".
Jag kan få sparken när som helst
och skickas till Kuba.
Om du behöver nåt,
vad det än är, så kan du lita på oss.
Utsökt.
Är ni redo för Karlsbad i morgon?
-Är det fint? -Ja.
Jag åker dit då och då för att ta lerbad.
Vi bokade svavelbad.
Jag hoppas det får mig att sluta känna mig nere.
Känna dig nere?
Hon har varit så här sen Hugos utspel på bröllopet.
Leo berättade om det.
Är du fortfarande förbannad?
Han är en idiot.
Man väljer inte sin familj, vännen.
Ska jag bara ta det tills jag spyr?
Hugo vet att han står ensam,
det är problemet. Han känner sig kränkt.
Skulle terapi hjälpa?
Eller låta honom gräva sin grav.
Han tror att han är kompetent och måste bevisa det.
Vi vet att han inte är det.
Men att säga emot honom och bråka med honom är ännu värre.
Låt honom krascha.
Så han tar oss med sig?
Det kallas skadekontroll,
och vad vi kan göra.
Det enda alternativet.
Verkligen, pappa? Efter vad han gjorde mot mig?
Ställ in det.
Nej, jag vet att du inte kan ställa in.
Skit samma.
Ja, pappa, jag är avslappnad och har det bra.
Det är min smekmånad.
Floden, Karlsbron, det gamla stadstorget...
Henry? Bra.
Som om vi var hans barn. Han går igenom sin existentiella kris,
Gorbatjov, Fidel...
Jag måste sluta. Vi pratar i morgon, okej?
Ja.
Hejdå.
Han åker till holmen med Hugo.
Okej.
Du måste inse, Sara.
Pappa vill inte utesluta honom från affärerna.
Det är hans son, även om han är en idiot.
Han behöver honom tydligen.
Hugo har skepparexamen.
Vad är det med holmen?
Vi förvarar vapen för vår egen verksamhet där.
Som en reserv?
Ja.
Be din pappa att skicka mig med.
Vad menar du?
Leo har viktigare saker att ta hand om.
Om nån måste hålla koll på Hugo
kan jag.
Hugo kan driva en till vansinne.
Älskling,
jag växte upp på ett barnhem.
Jag kan vansinne.
Om vi kan hålla Hugo i schack, skulle pappa vara tacksam.
Då så...
Väldigt tacksam.
Det kommer att ta tid.
Det är bästa sättet att få en roll.
Med sin sjukdom, måste pappa börja delegera.
Han kämpar emot för att inte splittra familjen.
Men om vi kan hantera Hugo...
Skulle vi bevisa att vi tar ansvar.
Och vad är ansvar?
Ledarskap.
Mycket bra, älskling.
Var det Churchill som sa det?
Hej! Kul att ses!
Det är tjeckiska för "kul att ses".
Kul att se dig också.
Vi har en halvtimme. Ta av dig skorna och kom.
Det liberiska skeppet seglar från Polen med 10 000 gevär
och en container full med "vodka".
De lämnar den i Algeciras och fortsätter till Honduras.
Vodka, vad? Okej.
Så vi måste hämta lådorna i hamnen?
De levererar med bil, ni lastar dem på yachten
och tar dem till holmen.
Vodka. Okej.
Med varje leverans till Honduras,
kommer vodka till Algeciras,
och ni två kommer att ta den till holmen.
Hugo kan koordinaterna
och seglar, du sköter kommunikationen.
-Okej. -Kan du använda en radio?
Ingen aning.
Jag ska visa dig.
Ingen fara, jag kan be nån i besättningen.
Det finns ingen besättning. Det är bara du och Hugo.
Det är bara familjen som vet var holmen ligger.
Okej.
Och lådorna med vodka?
De ligger i ett utrymme under däck.
Under däck...
Fixar du det här?
Ja, absolut.
Allt kommer att bli bra.
De är här.
Hugo!
Skåpbilen är här.
Ta hand om det, då.
-Ursäkta mig? -Lyssna,
jag är kapten, inte hamnarbetare.
Din far sa...
Kaptenen styr och sjömannen rättar sig in i ledet.
Har du problem med det, kan du ringa min syster.
Hörni!
Vore det inte bättre
att lasta alla lådor ombord
och ta dem till lastrummet sen?
Med den här takten kommer vi att vara här hela natten.
Jag försöker bara skynda på.
Vore det inte bättre att dra åt helvete?
Skitstövel.
Jag älskade verkligen din frus konstsamling.
Verkligen?
Visste du att jag var praktikant på National Endowment for the Arts?
Så det stämmer att de subventionerades av CIA.
Konst är också konkurrens.
Vi investerade pengar och fick Action Painting,
Pollock, Kooning...
Kommunismen gjorde detsamma och fick socialistisk realism.
Jag föredrar Pollock.
Jag vet.
Du är som vänsterfolket som dricker Dom Pérignon
eftersom de har högermage.
Lägg av, Gina.
Du kallade inte hit mig
för att prata om champagne och konst.
Vi ökar den nicaraguanska sändningen från 10 till 15 000 gevär.
Klarar du det?
Trettio tusen, om så behövs.
Så länge du inte sviker mig.
Jag hörde att iranierna är skyldiga Mawad åtta miljoner för hans flygplansdelar.
Jag vet ingenting om det.
Inte? Kom igen, Gina.
Iran är ett land i krig.
Ibland har de likviditetsproblem,
men oroa dig inte, det rör inte dig.
Betalar inte iranska pengar mina försändelser?
Du gör ett bra jobb, Leo. Och Nicaragua är vår prioritet.
Vi betalar dig, vad som än händer.
Vad som spelar roll är att du fortsätter skicka.
Räkna med det.
När Monzer föreslog dig hade jag mina tvivel.
Verkligen? Varför?
För att såna här saker kräver styrka och infrastruktur.
Och du sköter din verksamhet som ett familjeföretag.
Med familjen kan man gräla,
men man hittar alltid ett sätt att komma överens.
Vill du inte ha en öl ändå?
Kom igen.
Där är holmen.
Om du inte har nåt emot några råd,
gör inte samma misstag som min syster.
Underskatta mig inte.
Din syster underskattar dig inte.
Tror du att du känner henne?
Hon gör det som är bäst för familjen.
-Enligt henne. -Hon gör åtminstone nåt.
Du, utöver att förolämpa henne och klia dig i skrevet
medan jag lastar av...
Jag sa, kaptenen på en yacht...
Vadå kapten, Hugo?
Du ska hjälpa till.
Du ger mig inga order.
Då åker vi hem till Marbella.
Kom ihåg att yachten är din.
Kommer kustbevakningen får du stå till svars.
Vi kan inte vända.
Då får du ringa din pappa och be honom om en lösning.
Det är upp till dig.
Stanna!
Okej, kom igen.
Helvete!
Jag kommer, för helvete!
Sluta gnälla så förbannat.
Jag kan inte!
Ett, två, tre.
Vi tar en till.
Försiktigt.
Okej, okej.
Ja. Stäng igen.
Och det här är bara första resan.
Hugo gör det inte lätt.
Du sa att du skulle hålla honom i schack.
Jag försöker, Leo.
"Jag försöker."
Det tar några månader
att ta med alla varor till holmen.
-Leo. -I er takt...
Du ber min nyblivna man att kunna hantera Hugo över en natt.
Ni två har inte klarat det på. Hur länge?
-25 år. -Ingen sa "hantera."
Jag sa "hjälpa" Hugo.
Jag kan hjälpa.
Jag förstår vad han gör. Och varför han gör det.
Men jag behöver hjälp.
Vilken slags hjälp?
En tredje man.
Aldrig.
Hugo måste förstå att det är komplext.
De två kan inte göra det själva.
Jag släpper ingen annan på yachten.
Det är nån vi kan lita på.
Mitt förtroende är begränsat till familjen.
Han är familj.
Min familj.
MALAGAS FLYGPLATS
-Hur mår du? -Hur är det?
Hur mår du?
Den Spanska jävla solkusten.
Hatade du inte Marbella?
Lägenheten är hyrd på ett år.
Du behöver inte oroa dig för att betala för vatten, el eller gas...
Ingenting alls.
Som du kan se,
är den enkelt möblerad, så du kan inreda den
enligt din smak och känna dig hemma.
Vad tycker du?
Det är vackert.
Hugo är en bortskämd unge,
men vi kan hantera honom.
Vi måste upprätta en kommandokedja och få honom att anpassa sig.
Det är ingen vanlig verksamhet.
Okej.
Så du och jag gör det hårda arbetet.
Så länge han inte orsakar nåt problem,
kan han stanna på båten.
Du tjänar en miljon pesetas i månaden
oavsett om vi har ett uppdrag.
Som på en lönelista?
Här är de första två månaderna i förskott.
Jag har inget konto här.
Det har du nu.
Jag kan bara inte tro det.
Det förstår jag, det gjorde inte jag heller.
Okej.
Om du nånsin känner obehag...
Obehag?
Ja, med allt det här.
Gjorde du det?
Inte direkt.
Än så länge känns det fantastiskt.
Jag förlåter dig även för att inte ha bjudit mig på bröllopet.
Kom igen.
-Det var familjen Farad. -Det är okej.
Oskar, du är sån.
Du kommer ihåg folk när du behöver dem.
Men oroa dig inte.
Jag tar hand om Hugo.
Jag fattar inte att du är en sån fegis.
Det är jag inte, jag är bara helt jävla aningslös här.
-Det är inte svårt, kom igen. -Visa mig.
Och om man tappar kontrollen?
Vad menar du med det?
Man tappar inte kontrollen. Lita på mig.
Herregud, kolla in herr Sjösjuk.
Jösses, Oskar. Hur mår du?
Vill du ha en kopp te?
Kom igen, jag ljuger inte. Kör.
Jag ljuger aldrig! Kom igen.
Nej.
-Inget bluffande här. -Nej.
Kom igen. Titta, kungen.
Strax tillbaka.
-Allt väl? -Bra.
Vi är framme vid holmen om en liten stund.
-Perfekt. -Hördu.
Var hittade du den här killen?
Vad?
Vad fan. Manuel.
Han är min farbror.
Ni är inte särskilt lika.
Inte alls, faktiskt.
Nej.
Vad fan gör du?
Vad menar du?
Du är här för att stödja min auktoritet.
Och vad tror du att jag gör?
Jag har ingen jävla aning.
Manuel.
Vad ska jag göra?
Skälla och berätta hur fantastisk du är?
Du ska vara på min sida.
Han är en liten pojke, rädd och djupt osäker.
Han föddes till rikedom och vill bevisa...
Du behöver inte psykoanalysera honom.
Han tror för fan att alla vill göra honom illa!
Fattar du inte?
-Jag ger honom vad han behöver. -Vad?
Empati.
-Delaktighet. -Land i sikte.
-Land! -Land i sikte!
-Land! -Land!
Land i sikte, kapten!
Så fan heller.
Min farbror hade rätt.
Jag tog honom till Marbella för att lösa ett problem.
Och det var vad han gjorde.
Vem är kapten? Det är jag!
Kapten, här!
Skratta du, men det är det bästa riset nånsin.
-Jag ska berätta var det är. -Nej, ta mig dit istället.
Trött? Åldern tar ut sin rätt.
-Säg inte gammal! -Gamling!
Jag ska ge dig stryk för att kalla mig gammal.
Jag kan spöa dig. Ge mig nåt att röka.
Resan gjorde två saker klart för mig.
Att Hugo verkligen var en uppmärksamhetstörstande liten pojke
och att i vapenhandel
finns inget starkare än empatins kraft.
Kära medamerikaner.
I kväll måste jag tala med er om en ökande fara i Centralamerika
som hotar Förenta staternas säkerhet.
De månaderna var helt galna.
Det var som att leva i en Bond-film.
Det var sex, ideologi...
NICARAGUA ETT FOLK I KAMP!
...hemliga uppdrag.
Det kändes som om vi skrev historia,
att vi kunde vara del av en förändring och bli rika på kuppen.
Jag, med provision från gymmet.
Leo, genom att fylla holmen med vapen.
Till och med Ayatollah Khomeini.
I grund och botten hade affärerna inga gränser.
För vi sålde inte bara vapen och bomber,
utan nåt mycket mer kraftfullt...
Framtid.
För ögonblicket behöver jag bara 80 gevär,
men mycket ammunition.
Kan du få det om tre veckor?
Så inget återtagande av Jerusalem längre?
Vi nöjer oss med ett hotell med sionister.
-Khalid... -Oroa dig inte.
Det blir i Afrika. Inget blod.
Det är bara för att skapa chanser.
Har du stöd?
Leo...
Jag menar politiskt stöd, för fan.
Självklart!
Jag har stöd av alla mina kamrater och hela Palestina.
Okej.
Jag släpper av dem på stranden du gillar.
Nära Orans kust?
Jag bjuder på couscous.
Nej.
Nej, min son och svärson sköter det nu.
Har du släppt Hugos ledband?
Han blir tydligen vuxen.
Det är på tiden.
Ja, det är på tiden.
Jag blev lite rädd. Jag visste inte att det sköt som...
Det var fantastiskt.
-Tack för upplevelsen. -Adjö.
Mr Fonda!
Mawad.
Är ni vänner nu?
Han råkade bara vara här.
Han visade oss sitt prickskyttegevär, Barrett.
-Den går genom en pansarvagn. -Bra.
Mycket bättre än den ryska Dragunov.
Men vad är problemet?
Vi kommer överens nu, eller hur?
Din far ringde mig.
Vi måste resa.
Har vi inte redan fyllt holmen?
Minns du en strand i Oran?
ALGERIET
Väntar vi på en segelbåt?
De sa två Zodiac-båtar.
De kan bogsera på land eller till sjöss.
De är här!
Är det de?
Det var väl en skön tupplur?
Jag svär på att jag inte hade tänkt mig att min farbror skulle knulla min svåger.
Jag borde kanske ha sagt nåt och hindrat dem.
För såna saker kan slå fel. Väldigt fel.
Men jag gjorde inget. Jag höll tyst.
5 OKTOBER 1986
Ja?
Såg du vad som hände i Nicaragua?
Vad?
Jag heter Eugene Hasenfus.
Ja, och jag blev tillfångatagen igår.
Jag blev tillfångatagen igår.
I södra Nicaragua.
Vad har hänt?
Ett CIA-plan har skjutits ner i Nicaragua.
De tog en besättningsmedlem och han snackar.
Vad säger han till dem?
Att CIA tar in vapen till Contras från Europa.
Och du vet hur de gör.
Helvete.
Ring Kaspar och stoppa nästa leverans.
Fartyget lade ut igår.
-Det är på väg till Algeciras. -Vad?
Gina.
Jag har en minut på mig.
Mitt fartyg är i Östersjön.
Lägger de till i Algeciras, kan polisen beslagta det.
Jag är ledsen. Ordern är att avbryta allt.
Du skulle täcka mig.
Force majeure.
De kommer att be kongressen förklara.
Så jag är lika körd som Mawat med iranierna?
Nej, Mawad tjänade ingenting.
Du har ett skepp med 15 000 gevär.
Sälj dem till afrikanerna,
palestinierna, irländarna...
Tror du jag kan göra affärer med så kort varsel?
Det är väl vad du gör? Tjäna din provision.
-Gina... -Förlåt.
Jag har en dålig dag.
Konsul Richard?
Han snackar skit.
Ingen tar hans samtal,
och han är kapabel att begära 30 % i provision.
-Front Polisario. -För mycket jävla pappersarbete.
Jag kan tala med Hamids son.
Vi hinner inte få tillstånd från Spanien.
Fartyget når sundet i morgon.
Och Monzer? Låt honom ringa Gaddafi.
Nej, jag ringer inte Monzer.
Varför inte?
För att skeppet är pestsmittat nu.
Monzer är ju del av det här.
Det är vårt jävla problem! Det får inte drabba nån annan.
Henry?
Henry känner Gaddafi, han kan medla.
Men vi måste förklara vad som hänt.
Ja, Henry är en del av familjen.
Det går kanske.
Ska vi verkligen be Henry att medla från Prag?
Ring från en telefonkiosk, Sara.
Vart ska han?
Som om du bryr dig.
Hugo.
Vart ska du?
Vart än jag hör hemma mer än här.
Vänta.
Jag är så jävla trött på ingen tar mig på allvar här!
-Jag fattar. -Du fattar inte ett skit.
Åk och träffa Mawad.
Va?
Han gillar dig sen bröllopet.
Den jäveln är den enda som kan sälja
lasten för en bra provision på två dar.
Varför sa du inte det där inne?
För jag behöver inte imponera på min far.
Okej.
Så helt plötsligt älskar du mig och vill hjälpa mig?
Visa lite stake, Hugo.
Du gnäller över att inte bli tagen på allvar.
Slå näven i bordet
och bevisa för dem du har lösningar.
Ingen förväntar sig att du ska träffa Mawad.
Du kan göra det eller snorta fem gram kokain
och ta en två dagars blackout.
Jag skiter i vilket, Hugo.
Men tänk på det,
är det verkligen det bästa kan du göra för familjen?
-Vad sa du till honom? -Ingenting.
Jag låter honom krascha.
Var det inte vad Henry sa i Prag?
Jag är Hugo.
Hugo Farad. Jag skulle vilja prata med mr Mawad.
Gaddafi är inte intresserad.
Säg inte det, Henry.
Han misstänker att CIA ligger bakom.
En last utan köpare dyker upp efter Nicaragua-historien.
Jag har en annan köpare.
De erbjuder mindre.
Men de kan stå för en hamn i Medelhavet.
Vilka?
Jugoslavien?
Det vill nog sälja vidare. De betalar en halv miljon.
En halv miljon? Snälla du!
-Och en halv miljon till i rubel. -För lite.
Det är vårt enda alternativ.
Det täcker inte ens våra kostnader.
Att förlora lasten är värre,
eller att få den beslagtagen.
Vad gör du med min son?
-Pappa. -Håll käften.
Han bad om min hjälp, och jag ska hjälpa dig.
Kan vi prata?
Ett slutanvändningscertifikat
utfärdat av den filippinska regeringen.
Jag vet att du har ett skepp fullt med vapen.
Med det här dokumentet kan vi ta det till Stilla havet.
Min klient betalar 200 dollar per gevär.
Det är två och en halv miljon i vinst
för oss att dela på.
Vad säger du?
Den är redan såld.
Vad?
Lasten är redan såld.
Leo...
Jag vet att du pratar med libyerna.
Du är felinformerad.
Jag sänker hellre skeppet än delar vinsten med dig.
Du har förlorat förståndet.
Ja, förmodligen.
Han drar er alla med sig ner.
Det är inte ditt problem.
Jag kom hit för att ge dig en chans.
Lägga det gamla bakom oss och börja...
Det finns inget att börja.
Vad fan vill du ha då? Va?
Ett jävla krig?
Sälj till Jugoslavien.
Men pappa, snälla...
Leo, för guds skull!
Jag ville bara hjälpa!
Helvete!
Jag ville för fan bara hjälpa till!
Kära medamerikaner.
Jag har sagt vid flera tillfällen att jag inte skulle kommentera
de senaste kongressutfrågningarna om Iran-Contras-frågan
tills förhören var över.
Den tiden har kommit,
så i kväll vill jag prata om några av de lärdomar vi har fått.
Var så säkra, det är inte mitt enda ämne i kväll.
Jag vill också prata om framtiden
och att se framåt för landets angelägenheter väntar..
De senaste nio månaderna har varit förvirrande och smärtsamma för landet.
Jag vet att ni hyser tvivel
om vad som hände i hela den här historien.
Det finns dock inga tvivel, hoppas jag,
om mitt engagemang i utredningarna.
Undertexter: Sofia McConnochie
Kreativ ledare Sanna Greneby