Leo og Mawads historie begyndte i Algeriet
med bomber, død og idealisme.
Det kunne kun ende dårligt.
Det betød intet, at de efter 30 år
begge var rige og magtfulde.
Hævn er immun over for tid.
Sådan er revolutioner.
De har altid brug for en syndebuk.
En forræder.
MALAGA LUFTHAVN
Det var aldrig en politisk kamp.
Ideologi var ikke i spil.
Det handlede om at forårsage skade.
Krigen var bare et påskud
til at gøre gensidig, ubodelig skade på hinanden.
Skade, der aldrig tilgives eller glemmes.
Hvad jeg gjorde, kan virke illoyalt,
men det burde være tydeligt, at jeg er på familiens side.
Og du har brug for mig.
-Jeg har kun brug for min kone og børn. -Nej.
Selv hvis irakerne tager sig af Mawad, så skal Hugo holdes i skak,
Ja, og det er du skidegod til.
-Hvad skal jeg gøre? -Drik noget skarntyde?
Hvad?
Du burde tage tilbage til Madrid, hvor du hører hjemme.
-Goddag. -Goddag.
-Tak. -Goddag.
Vil du af med mig?
Efter alt, jeg har gjort?
Drop det. Du gjorde det for dig selv.
For dine ambitioner.
Du har gjort det ret godt.
Du kom med ingenting,
og du går med en fuld bankkonto.
Jeg er far til dit barnebarn.
Du spiller en mindre rolle som ægtefællen.
Det kan alle gøre.
Du har stadig leukæmi.
Jeg lever til 100 år.
Leo.
Ring efter en ambulance!
Skaf en ambulance!
Leo, du dør fandeme ikke nu.
Leo.
Undskyld.
Det gør mig ondt.
Lad os komme ud herfra.
EUROPAS STØRSTE VÅBENHANDLER DRÆBT I COSTA DEL SOL
Mawad lækkede til medierne, at Leo Farad,
den velstående forretningsmand fra Marbella,
faktisk var våbenhandler med forbindelser til terrorister.
FARVEL FARAD
Det gjorde hans mord
til et hævndrab drevet af løgne.
Ingen venner deltog i begravelsen.
Alle kom med undskyldninger. Undtagen Henry,
der sendte et telegram og kondolerede fra Alaska.
Carmen nægtede at samarbejde med politiet
eller navngive de involverede personer.
Kender du Nabil Mawad?
-Jeg har aldrig set ham før. -Jaså?
Jeg slår ham ihjel.
Jeg kommer tilbage og dræber ham.
Nej, du bliver, hvor du er.
-Men, mor... -Ikke flere dødsfald, tak.
Jeg ordner det.
Det kan ikke ordnes!
Jeg vil tale med Mawad.
-Lyt til mig, for helvede! -Hugo.
Jeg lover, jeg får dig hjem.
Var du seriøs omkring Mawad?
Ja.
Jeg er nødt til at lave en aftale.
-Jeg vil ikke miste flere. -Far ville aldrig godkende det.
Din far er død.
Og ingen af hans venner kom til begravelsen.
Hvilke muligheder har jeg?
Politiet?
CESID? CIA? Hvad skal jeg gøre?
Ringe til Gina?
Tanya.
Tanya!
Vil du bede ham, der dræbte din mand, om medfølelse?
Oskar!
Tager jeg fejl?
Jeg vil have Hugo hjem.
Og Mawad er den eneste, der kan garantere det.
Fordi du stoler på ham, ikke?
Prøv at forstå hende.
-Det gør jeg. -Prøv igen.
Han har ventet jer.
Det ved vi.
Kom, mor.
Jeg havde intet med pressen at gøre.
Leo havde en masse at skjule, og det sælger aviser.
Jeg kom ikke for at tale om Leo.
Jeg ved, hvorfor du er her, men det er kompliceret.
Nej, det er det ikke.
Jeg vil kun have dit ord.
Og hvis ord vil du give mig?
Din søns?
Min bror har ødelagt nok,
han vil ikke gøre det igen.
Hugo er en junkie.
Junkier er uforudsigelige.
Jeg tager ansvaret for ham.
Jeg sætter ham i afvænning.
-Er mit ord ikke godt nok? -Nej.
Det er det ikke.
Lyt godt efter.
Du gjorde min mor til enke,
og hun har ikke sagt et ord til nogen.
Hun har ikke samarbejdet med politiet.
Hun er blevet ydmyget af aviserne
og paparazzierne foran vores hjem.
Hvad mere vil du have?
Hvad med huset?
Hvilket hus?
"Hvilket hus"?
Jeres hus.
Først dræber du min far,
og nu vil du gøre os hjemløse?
Og jeg vil aldrig se jer i Marbella igen.
Tag det.
Mor...
Han vil bare ydmyge os.
Huset betyder intet.
Sæt dig ned.
Det er mit, så jeg bestemmer.
Skaf en notar, så underskriver jeg.
Jeg vil have det skriftligt, at hvis
der sker noget med min bror,
en ulykke, en skide influenza,
så er du ansvarlig.
Så skal I også acceptere noget andet.
For himlens skyld.
Familien giver ikke flere indrømmelser.
Det ville ikke være nogen i jeres familie.
Hvad sagde han?
Det accepterer jeg ikke.
Selvfølgelig kan du det.
Han er min onkel.
Og min mand er død.
Det er din beslutning.
Mor og jeg vil respektere det.
Og hvis jeg nægter?
Så ender det aldrig.
Ender det, hvis min onkel dør?
Kommer det på skrift?
Han tilbød en aftale.
Hvilken aftale?
Vi forlader Marbella og vores forretning. Men vi får fem millioner.
Til at starte forfra.
Seriøst?
Køber han os?
Oskar, hør på mig.
Vi er nødt til at afslutte det.
Hvorfor ikke ti millioner?
Eller 20 eller 100, mens vi er i gang?
-Det er ikke en forhandling. -Jo.
-Nej, det er ej. -Jo, det er det.
Hvor meget er min onkel værd som slagtegris?
Fem millioner?
Nej.
Forstår I to ikke,
at den idiot prøver at udslette familiens eftermæle?
Nej.
-Jo. -Nej.
-Jo, han gør. -Din onkel er ikke en Farad.
Han er min onkel.
Så må du vælge.
Er du enig?
Sig noget.
Mawad har ret i én ting.
Min bror ville aldrig gøre det alene.
Min søster fortalte mig det.
Hvilken del?
Vi ville miste huset uden far alligevel.
-Det er ikke sandt. -Jo.
At leve sådan koster millioner.
Hvem vil stole på os nu?
CIA?
Cubanerne?
Monzer?
Min familie er et rod lige nu.
Hvis du vil redde din onkel, så er det nemt.
Rejs væk.
Hvordan kan jeg rejse?
Det er et valg.
Din onkel eller familien.
Det ville være foragteligt at gøre.
Det er op til dig.
Du ved det, gør du ikke?
Ved hvad?
At sandheden er,
at du synger dårligt.
Nogen måtte sige det.
Troede du ikke, jeg vidste det?
Og?
Det er den eneste måde, jeg kunne komme væk fra alt det her.
En form for frelse.
Held og lykke.
Jeg er ubevæbnet.
Det er fint, Jerome.
Det er tid.
Er du kommet for at tale om din onkel
eller fortælle, hvad der skete i Irak?
Har Habib ikke sagt det?
Han tager ikke imod mine opkald.
Måske fandt han ud af, at du dræbte Leo og afbrød alt.
Det er værre for dig,
for du kommer aldrig til at tjene en provision mere i dit liv.
Du har ikke brug for flere lig.
Du får huset.
Vi forlader Marbella.
Hvad mere vil du bevise?
Jeg giver dig min onkel.
På en betingelse.
Jeg udleverer ham ikke som en hund.
Lov mig, at han ikke vil lide.
Det er ikke op til dig.
Kan det ikke gøres smertefrit?
Hør her, Oskar.
Jeg har en aftale med familien.
Hvis du vil respektere den,
ved du, hvad du skal gøre.
Ellers
kommer jeg efter jer alle. Din søn inkluderet.
Og det ville ikke være godt.
Ikke, Jerome?
Forfærdeligt.
Det er det.
Gør, hvad Oskar siger.
Vi tales ved, okay, mor?
Det hele er ordnet. Farvel.
Farvel.
Nå?
Han fremsatte et forslag.
Hvem gjorde?
Mawad.
Min mor sagde, at Oskar kommer for at forklare det.
Sagde hun andet?
Mawad vil sikkert have penge.
Mon han vil have mere end det?
Skal vi bare sejle jorden rundt, indtil vi bliver fanget?
Det ville ikke være så slemt, vel?
Vel?
Kan du virkelig gøre det?
Sikke et rod, I har lavet.
Du beholder huset i Madrid.
Tag ikke pis på mig.
Familien har accepteret det, og du får lidt over en million.
Hvad med yachten?
Du kan købe en ny.
Jeg vil ikke have ny. Manuel og jeg kan lide den her.
Lad os se, om du kan forstå det her, Hugo.
Din far er død.
Der er ingen forretning.
Alt er væk.
Ingen Monzer.
Det er forbi.
Det er et spørgsmål om værdighed.
Værdighed kommer ikke fra en skide yacht.
Lad os afklare en ting.
-Er Carmen og Sara enige om det? -Ja.
Ellers ville jeg ikke være her.
Det er ikke det værd.
Hvis dette afslutter det...
En ting mere.
Mawad vil tale med dig.
Med mig?
Han har nogle betingelser.
Hvilke betingelser? Er aftalen ikke allerede indgået?
Aftalen er med familien.
Manuel forsøgte at dræbe ham.
Han skal betale prisen.
-Han slår mig ihjel. -Nej.
Nej.
Du skal betale en bøde. En kompensation.
Måske hjælpe ham med noget. Det fortæller han dig.
Den skiderik dræbte min far.
Jeg tror, vi har ofret nok.
Det er op til dig.
Men vi må være realistiske.
Og intelligente.
Og hvis jeg ikke kan gøre det?
Det handler om stolthed.
Du skal have halen mellem benene.
Er et telefonopkald ikke nok?
Det skal være personligt.
I hans hus.
I dag.
Hvorfor haster det?
Det skal ende hurtigt.
Og hvad fanden skal jeg gøre?
Sejl yachten tilbage til Marbella.
Du behøver ikke gøre det.
Det er okay.
Tak, fordi du kom.
Hvad skulle jeg gøre?
Tage Hugos parti efter alt, hvad der er sket?
Det har du gjort indtil nu.
-Jeg prøvede at stoppe ham. -Og hvad skete der?
Han overbeviste dig?
For fanden, Manuel.
Jeg er ung og stadig ret naiv.
Men dig?
Jeg blev forelsket.
Og jeg lod mig rive med.
Du lod dig rive med?
Jeg var ensom, Oskar.
Hugo hjalp mig.
Nej, Manuel. Jeg hjalp dig.
Jeg introducerede dig til familien.
Det er ikke det samme Og det ved du fandeme godt.
Hugo havde brug for mig.
Skidegod timing!
Jeg ved, at jeg dummede mig.
Derfor gør jeg alt, hvad jeg kan for at hjælpe dig.
Jeg skaber ikke problemer for dig,
Sara eller familien.
Jeg ville gerne have brugt mit liv på at sejle rundt.
De ville have fundet dig.
Og hvad så?
Det vigtigste er at leve.
De få uger på stranden var mere intense
end 20 år i minerne.
Man sover dårligt og er bange...
Men jeg har heller aldrig følt mig så fri.
Ved du hvorfor?
Jeg havde ingen forventninger.
Det var, som om verden var stoppet.
Jeg lå på dækket i timevis og lyttede til havet.
Jeg sagde til mig selv: "Manuel,
"du har givet dig selv problemer hele dit liv
"for at føle lykke,
"og du manglede bare det her."
Hvad laver du?
Vi tager på stranden.
Hvorfor?
Hvad foregår der?
Lad os gå ud.
Lad os gå.
Du må tage pis på mig.
Er det dit alvor?
Det er Mawads betingelse.
Og familien var enig.
Hvilken familie?
Ellers går vi alle ned.
Du sagde, at du ville hjælpe mig.
At du ikke ville skabe flere problemer.
Der er ingen anden udvej.
Bad han dig om at gøre det selv?
Han bad mig udlevere dig.
Vil du ikke?
Jeg er ked af det.
For fanden.
Tror du, du bare kan dræbe mig, og lade som om intet er sket?
Leve dit normale liv?
Vil du slå mig ihjel?
Manuel?
Jeg har lavet fejl, men jeg er den eneste familie, du har.
Ikke længere.
Okay, så.
-Skal jeg sidde på knæ? -Nej.
-Vende mig om? Lukke øjnene? -Stop!
-Hvad fanden vil du have? -At du hjælper mig!
Hjælper dig hvordan?
Skyd dig selv.
Tror du, jeg er bange?
Jeg har været omkring døden hele mit liv,
i minerne, i stenbruddene.
Så gør det.
Det er din familie, så du gør det.
Kom nu.
Få noget fred for en gangs skyld.
Vis noget mod.
Du vil huske det resten af dit forbandede liv.
Havet, stranden, mit ansigt...
Kom nu, for fanden! Dit svin!
Din skiderik.
Du er en satans skiderik.
Din skiderik.
Det var den værste dag i mit liv.
Jeg ramte bunden.
Alt for at tilfredsstille familien.
Farad-familien.
Mine beslutninger havde ført mig til et vendepunkt.
En ren tragedie.
Det er det ved skæbnen.
Nogle gange er den uforklarlig.
Absurd.
Og ironisk.
Og svær at forstå.
Nogle gange udløber hævn ikke.
For hævn er immun over for tid.
Og bliver en guddommelig retfærdighed.
En revolution.
Hvad skete der med Manuel?
Jeg kunne ikke.
Jeg er ked af det.
Jeg sværger, jeg prøvede.
Han stod foran mig, men jeg kunne ikke.
-Det er okay. -Nej, det er ikke okay.
Jeg skulle have gjort det for dig.
Jeg skulle have gjort det for familien.
Mawad er død.
Han er død, Oskar.
Ham, Jerome og alle hans folk.
Du gjorde det rigtige.
Politiet kom for at afhøre os.
De efterlod to masker, Ronald Reagan og Ayatollah Khomeini.
Irakerne.
Min fars plan.
Du gjorde det rigtige.
Så Leo fik ret.
Saddam Hussein tilgav ikke Mawad.
For alle revolutioner har brug for en syndebuk.
Hvad sagde du til Manuel?
Løb.
Sejl verden rundt med Hugo og kom aldrig tilbage.
TIL SALG
Mawads død var ikke enden på vores problemer.
Med Leo død og ingen allierede i syne,
var det ikke muligt at holde gang i forretningen.
Vi måtte sælge ejendomme for at betale vores gæld.
Hvis det lykkedes os at overleve,
var det takket være min oprindelige idé,
den, der bragte mig til Marbella.
Aerobics.
Det var slutningen på en epoke
og et tegn på, at den verden, vi kendte, var ved at forsvinde.
SOCIALISME ELLER DØD
Cubanerne fik aldrig G5'erne,
men de accepterede en aftale om at trække sig ud af Sydafrika.
Sovjetterne gjorde det samme i Afghanistan,
men det var bare en forsmag på, hvad der skulle komme.
På knap tre måneder
endte den 45 år lange Kolde Krig.
Ideologier,
klassekampe og den kommunistiske drøm
blev en fortid, som alle ville glemme.
Det var slutningen på historien.
Men pludselig, ud af det blå,
skete der et mirakel.
Hej Sara.
Tak, fordi du kom.
Kender vi hinanden?
Jeg var med til dit bryllup.
Det sagde min mor, men jeg husker dig ikke.
Sådan er bryllupper.
Overrasket over mit opkald?
Ja. Vi er ikke længere
-i våbenbranchen. -Det ved jeg.
Så jeg ved ikke, hvad der kunne interessere CIA.
Din far og jeg kom meget godt ud af det.
Det fortalte min mor mig også.
Var I nogensinde sammen?
Gud, nej.
Men din far hjalp mig meget.
Takket være ham fik jeg medalje og blev forfremmet.
Vi var ideologiske fjender, men jeg respekterede ham.
Jaså.
Jeg er virkelig ked af det, der skete.
Tak.
Men du ringer nok ikke to år senere for at kondolere.
Jeg vil gerne hjælpe dig.
Dig og din familie.
Hvorfor ville du gøre det?
Er det velgørenhed?
Du er den eneste kvinde, jeg kender, der solgte våben og napalm.
Hvis jeg skal være dobbeltagent, skal du vide, jeg hader CIA.
Intet problem.
Jeg vil være i skyggerne.
Bliv ved med at handle med Monzer.
Få ham til at tro, at I er tilbage.
Du vil have min beskyttelse og samme autonomi, som din far havde.
Han hedder Momo Tshikedi.
Han er fra Congos Nationale Patriotiske Styrker.
CNPS.
Guerillaer kæmper mod præsident Mobutu.
De kontrollerer diamantrige områder. Det finansierer dem.
-Gina vil have os til at mægle... -Gina?
...mellem Monzer og CNPS.
Hun vil vide alt.
Monzer?
Der er mange penge på spil.
-Mor. -Sara, nej...
Du kan få huset tilbage.
Og du kunne hjælpe Tanya og Hugo.
Hvilke våben er det?
Kalashnikovs, missiler og panserammunition.
Vil du seriøst tilbage til det?
Sara, den kvinde skaber kun problemer.
Kan du huske, hvad hun gjorde med det polske skib?
Far ville lave aftalen.
Selvfølgelig.
Men du er ikke din far.
Vi burde gøre, som Leo ville gøre.
Og hvis Monzer ikke vil se os?
Jeg kan give fem procent i provision.
Du gav ti til min far.
Din far er her ikke længere.
Og tiderne har ændret sig.
Hvad med otte procent?
Og diplomatpas fra Yemen.
Og slutbrugscertifikater.
Glem certifikater og pas.
Kommunismen er død.
Sydyemen vil sandsynligvis ikke eksistere om tre måneder.
Jeg bliver sandsynligvis smidt ud herfra.
Men du må have en plan B, ikke?
Syrien? Libyen?
Sudan?
Hvad er I ude efter?
En stabil aftale med garantier.
Det samme som min far havde.
På den måde vinder alle.
Med diplomatisk immunitet og et slutbrugscertifikat.
Selvom det er det sidste, de udsteder.
Måske er kommunismen død,
men dens hære forsvinder ikke.
Ved du, hvordan din far og jeg fejrede vores aftaler?
Din far plejede at få hanner,
fordi araberne værdsætter dem mere.
Ja, men hunner er mere stridslystne.
Ja, det er de.
Det er op til dig.
Hvad synes du?
Hvorfor ikke begge to?
Tekster af: Julie Skov Kristensen
Kreativ supervisor Ulla Dubgaard