Povestea lui Leo și Mawad a început în Algeria
cu bombe, moarte și idealism.
Nu putea să se termine decât prost.
Nu a contat că, după 30 de ani,
amândoi au devenit bogați și puternici.
Răzbunarea nu ține cont de timp.
Cam asta e treaba cu revoluțiile.
Întotdeauna au nevoie de un vinovat.
Un trădător.
FAMILIA FARAD
AEROPORTUL DIN MALAGA
N-a fost niciodată o luptă politică.
N-a fost vorba de ideologii.
Ci despre a cauza durere.
Toate acestea au fost pretexte
pentru a-și face daune reciproce, ireparabile.
Fără nicio șansă de a ierta sau de a uita vreodată.
Ce am făcut poate părea cumplit sau neloial,
dar cred că e clar că voi rămâne lângă familie până la moarte.
În plus, ai nevoie de mine.
- Am nevoie doar de soție și copii. - Nu chiar.
Chiar dacă irakienii se ocupă de Mawad, cineva trebuie să-l controleze pe Hugo.
Sigur, te pricepi de minune la asta.
- Ce vrei să fac? - Nu știu, să bei niște cucută?
Poftim?
Ar trebui să te întorci la Madrid, unde ți-e locul.
- Bună ziua, Mario! - Bună ziua, domnule!
- Mulțumesc. - Bună ziua!
Vrei să scapi de mine?
După tot ce am făcut ca să ajut familia?
Nu te amăgi, Oskar! Ai făcut-o pentru tine.
Pentru ambiția ta.
Și te-ai descurcat destul de bine.
Ai venit cu nimic
și pleci cu un cont bancar plin.
Sunt ginerele tău, tatăl nepotului tău.
Tu joci un rol minor, soțul, consortul.
Oricine poate face asta.
Încă ai leucemie.
Ți-am zis, voi trăi 100 de ani.
Leo...
O ambulanță!
Să cheme cineva o ambulanță!
Leo, nu mă lăsa!
Leo!
Îmi pare rău.
INFORMAȚII - RAPOARTE CĂRȚI DE IDENTITATE/PAȘAPOARTE
Îmi pare rău.
Hai să plecăm de aici.
CEL MAI MARE TRAFICANT DE ARME EUROPEAN UCIS ÎN COSTA DEL SOL
Mawad a dezvăluit presei că Leo Farad,
prosperul om de afaceri din Marbella,
a fost de fapt un traficant de arme asociat cu teroriști.
ADIO, FARAD
Asta a transformat asasinarea lui
într-o crimă din răzbunare alimentată de minciuni.
Niciun prieten sau aliat nu a participat la înmormântare.
Toată lumea și-a găsit scuze, mai puțin Henry,
care a trimis o telegramă cu condoleanțe din Alaska.
Carmen a refuzat să coopereze cu poliția
sau să numească persoanele implicate.
Îl cunoașteți pe Nabil Mawad?
- Nu, e prima dată când îl văd. - Bine.
O să-l omor.
Jur că o să mă întorc și o să-l omor.
Nu, vei rămâne acolo unde ești.
- Dar, mamă... - Fără alte decese, te rog!
Voi rezolva eu asta.
Asta nu se poate rezolva!
Ba da, voi vorbi cu Mawad.
- Ce naiba, nu vrei să mă asculți? - Hugo!
Îți promit că te voi aduce acasă.
Ai vorbit serios în legătură cu Mawad?
Da.
Voi face orice înțelegere e nevoie cu el.
- Nu voi mai pierde pe nimeni din familie. - Tata nu ar fi de acord.
Tatăl tău a murit.
Și niciunul dintre prietenii lui nu a fost la înmormântare.
Spune-mi, ce opțiuni am?
Poliția?
CESID? CIA? Ce ar trebui să fac?
Ce pot să fac? O sun pe Gina?
Tanya.
Tanya!
O să-i ceri compasiune celui care ți-a omorât soțul?
Oskar!
Mă înșel?
Vreau ca Hugo să vină acasă.
Și Mawad e singurul care poate garanta asta.
Pentru că ai încredere în el, nu?
Încearcă s-o înțelegi.
- Încerc! - Încearcă mai mult!
Vă așteaptă.
Știm.
Haide, mamă!
N-am avut nimic de-a face cu presa.
Leo avea multe rahaturi de ascuns și asta vinde.
Nu am venit să vorbesc despre Leo, Mawad.
Știu de ce ești aici, dar e complicat.
Nu, nu e.
Vreau doar să-ți dai cuvântul.
Și tu cuvântul cui mi-l dai?
Pe al fiului tău?
Fratele meu a făcut multe greșeli,
te asigur că nu va mai face.
Hugo este un drogat.
Drogații sunt imprevizibili.
Răspund eu pentru el.
Îl voi duce la dezintoxicare.
- Sau cuvântul meu nu este de ajuns? - Nu.
Nu este.
Ascultă cu atenție, Mawad!
Ai lăsat-o pe mama văduvă
și nu a spus un cuvânt nenorocit nimănui!
Nu a colaborat cu poliția.
A fost umilită de ziare
și le-a făcut față paparazzilor acasă la noi.
Ce naiba vrei mai mult?
Ce zici de casă?
Ce casă?
Casa voastră.
Îl omori pe tatăl meu
și acum vrei să ne arunci în stradă?
Și nu vreau să vă mai văd vreodată în Marbella.
Ia-o!
Mamă...
Vrea doar să ne umilească.
Casa nu e importantă.
Stai jos. Stai jos!
Este a mea, așa că eu decid.
Caută un notar și voi semna oricând vrei.
Vreau să-mi dai în scris că dacă ceva
i se întâmplă fratelui meu,
un accident, o gripă nenorocită,
tu ești singurul responsabil!
Și voi va trebui să mai acceptați ceva.
Pentru numele lui Dumnezeu!
Familia mea nu va mai face alte concesii.
Nu va fi cineva din familie.
Ce a spus?
Nu pot accepta asta. Nu.
Bineînțeles că poți.
Este unchiul meu.
Și eu mi-am pierdut soțul.
Este decizia ta, Oskar.
Mama și cu mine o vom respecta.
Și dacă refuz?
Nu se va termina niciodată.
Dar se va termina dacă unchiul meu moare?
O va da în scris?
Ne-a oferit o înțelegere.
Ce înțelegere?
Părăsim Marbella și renunțăm la traficul de arme pentru cinci milioane de dolari.
Ca să o luăm de la capăt altundeva.
Serios?
Ne plătește?
Oskar, ascultă-mă!
Trebuie să terminăm cu asta.
De ce nu cerem zece milioane?
Sau 20 sau 100, dacă tot facem asta?
- Nu este o negociere. - Ba da, e!
- Nu, nu este! - Ba da, este!
Cât să cerem ca unchiul meu să fie sacrificat ca un porc?
Cinci milioane?
Nu.
Voi două nu vă dați seama
că acel nemernic încearcă să distrugă Farazii și moștenirea lor?
Nu.
- Ba da. - Nu.
- Ba da! - Nu, unchiul tău nu e un Farad.
Este unchiul meu.
Atunci trebuie să alegi.
Ești de aceeași părere?
Spune ceva!
Mawad are dreptate în legătură cu un lucru.
Fratele meu nu ar fi făcut-o niciodată singur.
Sora mea mi-a spus deja.
Care parte?
Fără tatăl meu, oricum pierdem casa.
- Nu e adevărat. - Ba da!
Stilul ăsta de viață costă milioane.
Cine ne va încredința o afacere?
CIA?
Cubanezii?
Monzer?
Familia mea este distrusă acum
și dacă vrei să-ți salvezi unchiul, e ușor.
Pleacă!
Cum să plec?
Este o alegere.
Unchiul tău sau Farazii.
Ar fi mizerabil din partea mea să fac ceea ce cer ei.
Depinde de tine.
Tu știi, nu-i așa?
Ce să știu?
Că adevărul este
că nu cânți prea bine.
Trebuia să ți-o zică cineva.
Credeai că nu știu?
Și atunci?
A fost singurul mod de a mă îndepărta de tot ce-i aici.
Un fel de mântuire.
Mult noroc!
Nu sunt înarmat.
Jerome, e de ajuns.
Era și timpul.
Ai venit să pledezi cauza unchiului tău
sau să-mi explici ce naiba s-a întâmplat în Irak?
Nu ți-a spus Habib?
Nu îmi răspunde la telefon.
Poate a aflat că l-ai ucis pe Leo și a anulat totul.
Atunci e și mai rău pentru tine
pentru că nu vei mai face niciun comision în toată viața ta nenorocită.
Nu ai nevoie de mai multe cadavre, Mawad.
Rămâi cu casa,
plecăm din Marbella,
ce mai vrei să demonstrezi?
Ți-l dau pe unchiul meu.
Cu o condiție.
Nu-l voi preda ca pe un câine.
Promite-mi că nu va suferi.
Nu e decizia ta.
Nu există o cale de a o face fără să sufere?
Ascultă, Oskar!
Am o înțelegere cu Farazii.
Dacă vrei să o respecți,
știi ce ai de făcut.
Altfel,
voi veni după voi toți, inclusiv după fiul tău!
Și asta ar fi de rahat, nu-i așa?
Nu-i așa, Jerome?
Teribil!
Asta e.
Fă tot ce-ți spune Oskar!
Vorbim în curând, bine, mamă?
Totul e aranjat. La revedere!
La revedere!
Deci?
A făcut o propunere.
Cine?
Mawad.
Mama mi-a spus că Oskar va veni să ne explice.
Și nu a mai spus altceva?
Cunoscându-l pe Mawad, va dori bani.
Și dacă vrea mai mult de atât?
Ce putem face? Navigăm în jurul lumii până ne prind?
Nu ar fi atât de rău, nu-i așa?
Nu-i așa?
Chiar poți să o faci?
Ce mizerie ați făcut voi doi!
V-ar rămâne casa din Madrid.
Nu-ți bate joc de mine, Oskar!
Familia a acceptat deja, iar tu primești mai mult de un milion.
Cum rămâne cu iahtul?
Poți cumpăra altul.
Nu vreau altul. Mie și lui Manuel ne place ăsta.
Să vedem dacă-ți intră asta în cap, Hugo!
Tatăl tău e mort.
Afacerea a dispărut.
Totul a dispărut.
Nu există Monzer.
S-a terminat.
Este o chestiune de demnitate!
Demnitatea nu vine de la un iaht nenorocit!
Să clarificăm un lucru.
- Carmen și Sara sunt de acord cu asta? - Da.
Dacă nu ar fi fost, eu nu aș fi aici.
Nu merită.
Dacă așa încheiem totul...
Mai e ceva.
Mawad vrea să vorbească cu tine.
Cu mine?
Vrea să stabilească niște condiții.
Ce condiții? Nu a fost făcută deja înțelegerea?
Înțelegerea este cu Farazii.
Manuel a încercat să-l omoare.
Trebuie să plătească prețul.
- Va vrea să mă omoare. - Nu.
Nu.
Vrea să plătești o penalizare, o compensație.
Poate să faci o treabă. Nu știu. Îți va spune el.
Nenorocitul ăla mi-a ucis tatăl.
Cred că am sacrificat destul!
Depinde de tine, Manuel.
Dar trebuie să fim realiști.
Și, mai presus de toate, inteligenți.
Și dacă cere ceva ce nu-i pot oferi?
E o chestiune de mândrie.
Vrea să te duci la el cu coada între picioare.
Nu se poate face la telefon?
Trebuie să fie în persoană.
La casa lui.
Astăzi.
Ce-i cu graba asta nenorocită?
Ca să terminăm odată cu asta.
Și ce rahat trebuie să fac eu?
Navighezi până la Marbella.
Nu ești obligat s-o faci.
E în regulă.
Mulțumesc că ai acceptat.
Ce era să fac?
Să-i iau partea lui Hugo după tot ce s-a întâmplat?
Asta ai făcut până acum.
- Am încercat să-l opresc, Oskar. - Și ce s-a întâmplat?
Te-a păcălit, te-a convins?
Rahat, Manuel!
Dacă mi se întâmplă mie, înțeleg, pentru că sunt tânăr.
Dar tu?
M-am îndrăgostit.
S-a întâmplat și m-a dus valul.
Te-a dus valul?
Eram singur, Oskar,
și Hugo m-a ajutat.
Nu, Manuel. Eu te-am ajutat!
Eu te-am adus aici și te-am prezentat familiei!
Nu e același lucru și tu știi asta, la naiba!
Hugo avea nevoie de mine.
Ce moment nenorocit!
Știu că am dat-o în bară.
De aceea voi face tot ce pot ca să te ajut.
Nu-ți voi mai cauza probleme ție
sau Sarei sau oricărui Farad.
Adevărul e că mi-ar fi plăcut să-mi petrec viața navigând.
Te-ar fi găsit până la urmă.
Cui îi pasă?
Contează să trăiești.
Săptămânile de pe plajă au fost mai intense
decât 20 de ani în mină.
Dormi prost, ești speriat...
Dar niciodată nu m-am simțit atât de liber.
Știi de ce?
Pentru că nu am avut așteptări.
Parcă lumea s-ar fi oprit.
Stăteam pe punte câte zece ore și ascultam marea
și îmi spuneam: „Rahat, Manuel,
„ai intrat în belele toată viața ta
„încercând să fii fericit,
„când tot ce-ți trebuia era asta.”
Ce faci?
Hai să mergem la plajă!
De ce?
Ce se întâmplă?
Hai afară!
Haide!
Îți bați joc de mine?
Serios?
Asta-i condiția lui Mawad.
Și familia a fost de acord.
Ce familie?
Ori așa, ori cădem toți.
În plus, ai spus că vrei să mă ajuți.
Că nu vei mai provoca probleme.
Nu există altă cale.
Mawad a vrut să o faci tu?
Mi-a cerut să te predau.
Și nu ai de gând?
Îmi pare rău.
Fir-ar să fie!
Crezi că mă poți ucide și apoi te poți preface că nu s-a întâmplat nimic?
Te întorci la o viață normală?
Vrei să mă omori pe mine?
Manuel?
Am greșit, dar sunt singura ta familie adevărată!
Nu mai ești.
Bine, atunci.
- Ce să fac, să îngenunchez? - Nu, Manuel.
- Să mă întorc? Închid ochii? - De ajuns!
- Ce naiba vrei? - Să mă ajuți, la naiba!
Cum să te ajut?
Împușcă-te singur!
Crezi că mi-e frică?
Am stat în preajma morții toată viața mea,
în mine, în cariere.
Atunci, fă-o!
Nu. E familia ta, tu trebuie s-o faci!
Haide!
Găsește-ți nenorocita de pace odată!
Hai cu tupeu!
O să-ți amintești de asta toată viața ta mizerabilă!
Marea, plaja, fața mea...
Haide, la naiba! Bastard nenorocit!
Jigodie!
Ești o jigodie!
Jigodie!
A fost cea mai rea zi din viața mea.
Am fost la pământ.
Și totul pentru a mulțumi familia.
Pe Farazi.
Toate deciziile mele m-au împins spre un punct fără întoarcere.
De tragedie pură.
Asta e chestia cu destinul.
Uneori este inexplicabil.
Absurd.
Ba chiar ironic.
Și nu-l putem înțelege.
Să acceptăm că, uneori, răzbunarea nu expiră.
Pentru că răzbunarea nu ține cont de timp.
Și devine dreptate divină.
O revoluție.
Ce s-a întâmplat cu Manuel?
Nu am putut să o fac.
Îmi pare rău.
Am încercat. Jur că am încercat!
Era în fața mea, dar pur și simplu nu am putut să o fac.
- E în regulă, Oskar. - Nu, nu e în regulă.
Ar fi trebuit s-o fac pentru voi.
Ar fi trebuit s-o fac pentru familie!
Mawad e mort!
A murit, Oskar.
El, Jerome și tot anturajul lui.
Ai făcut ceea ce trebuie.
Poliția a venit să ne interogheze acum două ore.
Au lăsat două măști, Ronald Reagan și ayatollahul Khomeini.
Irakienii!
Planul tatălui meu.
Ai făcut ceea ce trebuia. Te-ai descurcat bine.
Până la urmă, Leo a avut dreptate.
Saddam Hussein nu l-a iertat pe Mawad.
Pentru că toate revoluțiile au nevoie de un vinovat.
Ce i-ai spus lui Manuel?
Să fugă.
Să navigheze în jurul lumii cu Hugo și să nu se mai întoarcă.
DE VÂNZARE
Moartea lui Mawad nu a însemnat sfârșitul problemelor noastre.
Cu Leo mort și fără aliați la orizont,
nu era nicio cale de a continua afacerile.
A trebuit să vindem proprietăți ca să ne plătim datoriile.
Dacă am reușit să supraviețuim,
a fost datorită ideii mele inițiale,
cea care m-a adus la Marbella.
Aerobicul.
A fost sfârșitul unei ere
și un semn că lumea pe care o știam era pe cale să dispară.
SOCIALISM SAU MOARTE
Cubanezii nu au primit niciodată G-5,
dar au acceptat o înțelegere pentru a se retrage din Africa de Sud.
Sovieticii au făcut același lucru în Afganistan,
dar a fost doar începutul a ce urma să vină.
În aproape trei luni,
Războiul Rece de 45 de ani a luat sfârșit.
Ideologiile,
luptele de clasă și visul comunist
s-au transformat într-un trecut pe care toată lumea a vrut să-l uite.
Acela a fost sfârșitul poveștii.
Și, apoi, când nu mai aveam așteptări,
s-a întâmplat un miracol.
Bună, Sara!
Mulțumesc că ai venit.
Ne cunoaștem?
Am fost la nunta ta acum patru ani.
Mi-a spus mama, dar nu te mai țin minte.
Așa sunt nunțile.
Ai fost surprinsă că te-am sunat?
Da, pentru că nu mai facem
- ... afaceri cu arme. - Știu.
Și nu știu ce altceva ar putea interesa CIA-ul.
Tatăl tău și cu mine ne-am înțeles foarte bine.
Mi-a spus mama și asta.
V-ați combinat vreodată?
Doamne, nu!
Dar tatăl tău m-a ajutat mult.
Datorită lui, m-am întors la Washington cu o medalie și o promovare.
Deși am fost dușmani ideologici, l-am respectat.
Ce să vezi!
Îmi pare sincer rău pentru ce s-a întâmplat, Sara.
Mulțumesc.
Dar mă îndoiesc că ai sunat după doi ani pentru a-mi oferi condoleanțe.
Vreau să te ajut.
Pe tine și familia ta.
De ce ai face asta?
Din milă?
Ești singura femeie pe care o cunosc care a vândut tunuri și napalm.
Dacă vrei să fiu agent dublu, ar trebui să știi că urăsc CIA!
Nicio problemă.
Voi sta în umbră.
Vei continua să faci afaceri cu Monzer.
Fă-l să creadă că vrei din nou.
Vei avea protecția și autonomia pe care le-a avut și tatăl tău.
Se numește Momo Tshikedi
și face parte din Forțele Naționale Patriotice din Congo,
FNPC.
Trupe de gherilă împotriva președintelui Mobutu.
Controlează zone bogate în diamante, în felul ăsta finanțează totul.
- Gina vrea să mediem... - Gina?
... între Monzer și FNPC.
Vrea să știe totul.
Monzer?
Sunt mulți bani în joc.
- Mamă! - Sara, te rog...
Ai putea să recuperezi casa.
Și ai putea să-i ajuți pe Tanya și Hugo.
De ce arme au nevoie?
Kalașnikov, rachete sol-aer și muniție antitanc.
Stați puțin. Chiar vreți să vă întoarceți?
Sara, femeia aia aduce numai necazuri.
Îți amintești ce i-a făcut tatălui tău cu vasul polonez?
Tata ar accepta afacerea asta.
Bineînțeles.
Dar tu nu ești tatăl tău.
Ar trebui să facem ceea ce ar face Leo.
Ce se întâmplă dacă Monzer nu vrea să ne vadă?
Vă pot da un comision de 5%.
Tatălui meu îi dădeai zece.
Tatăl tău nu mai e aici, Sara.
Și vremurile s-au schimbat.
Ce zici de 8%?
Și câteva pașapoarte diplomatice yemenite.
Și certificate de utilizare finală.
Uitați de certificate și pașapoarte!
Comunismul a murit.
Probabil că Yemenul de Sud nici nu va mai exista peste trei luni.
Și, cel mai probabil, voi fi dat afară de aici.
Dar trebuie să ai un plan B, nu-i așa, Monzer?
Siria? Libia?
Sudan?
Ce urmăriți?
O afacere stabilă cu garanții.
La fel ca tatăl meu.
În felul ăsta, toată lumea câștigă.
Cu imunitate diplomatică și un certificat de utilizare finală,
chiar dacă e ultimul pe care îl va emite Yemenul.
Comunismul poate fi mort,
dar armatele lui nu vor dispărea.
Știi cum obișnuiam să sărbătoresc câte o afacere cu tatăl tău?
Tatăl tău obișnuia să ia masculi
pentru că arabii îi apreciază mai mult.
Da, dar femelele sunt mai bătăioase.
Da, așa e.
Voi hotărâți.
Ce crezi?
Ce-ar fi să-i luăm pe amândoi?
Subtitrarea: Adriana Ciorceri
Redactor Cristian Brinza