Історія Лео та Мавада почалася в Алжирі
з бомб, смерті та ідеалізму.
І могла закінчитися лише погано.
І неважливо, що 30 років по тому
вони обидва стали багатими і впливовими.
Помста непідвладна часу.
У цьому особливість революцій.
Їм завжди потрібен той, кого можна звинуватити.
Зрадник.
ФАРАДИ
АЕРОПОРТ МАЛАГИ
Річ була не в політичній боротьбі.
Не в ідеології.
А в тому, щоб завдавати болю.
Усе це було лише приводом
для завдання взаємної, непоправної шкоди.
Без жодного шансу на прощення чи забуття.
Мій вчинок може здатися жахливим, зрадницьким чи ще якимось,
але я думаю, тобі ясно, що я захищатиму сім'ю до самої смерті.
Крім того, я тобі потрібен.
- Мені потрібні лише дружина й діти. - Не зовсім.
Навіть якщо іракці подбають про Мавада, хтось має контролювати Уґо.
Звісно, а ти ж у цьому просто ас.
- Що тя маю зробити? - Може, вип'єш цикути?
Що?
Повертайся в Мадрид, де тобі й місце.
- Добрий день, Маріо. - Добрий, пане.
- Дякую. - Добридень.
Хочеш позбутися мене?
Після того, як я допомагав сім'ї?
Не обманюйся, Оскаре. Ти допомагав собі.
Задовольняв амбіції.
І дуже добре впорався.
Ти прийшов ні з чим,
а йдеш з повним банківським рахунком.
Я твій зять, батько твого онука.
Ти граєш другорядну роль — чоловіка, партнера.
Це може зробити будь-хто.
У тебе досі лейкемія.
Я ж казав, я доживу до ста років.
Лео.
Викличте швидку!
Хто-небудь, викличте швидку!
Лео, не смій вмирати.
Лео.
Мені шкода.
ІНФОРМАЦІЯ — ДОВІДКИ ПОСВІДЧЕННЯ ОСОБИСТОСТІ / ПАСПОРТИ
Мені шкода.
Ходімо звідси.
НАЙВІДОМІШОГО В ЄВРОПІ ТОРГОВЦЯ ЗБРОЄЮ ВБИТО В КОСТА-ДЕЛЬ-СОЛЬ
Мавад злив ЗМІ, що Лео Фарад, бізнесмен
з Марбельї,
насправді був торговцем зброєю зі зв'язками з терористами.
ПРОЩАВАЙ, ФАРАДЕ.
Це зробило його вбивство
вбивством з помсти, підживленим брехнею.
Жоден друг чи союзник не прийшов на похорон.
Усі виправдовувалися, крім Генрі,
який надіслав телеграму зі співчуттями з Аляски.
Кармен відмовилася співпрацювати з поліцією
і назвати причетних.
Ви знаєте Набіля Мавада?
- Ні, ніколи його не бачила. - Гаразд.
Я вб'ю його.
Присягаюся, я повернуся і вб'ю його.
Ні, ти залишишся там, де ти є.
- Але, мамо… - Досить смертей, прошу.
Я все виправлю.
Це не можна виправити!
Так, я поговорю з Мавадом.
- Чорт забирай, ти мене чуєш? - Уґо.
Обіцяю, я поверну тебе додому.
Ти серйозно щодо Мавада?
Так.
Я укладу з ним будь-яку угоду.
- Я більше не хочу втрачати рідних. - Тато б не схвалив.
Твій батько загинув.
А жоден з його друзів не прийшов на похорон.
Скажи мені, який у мене є вибір?
Піти в поліцію?
До CESID? До ЦРУ? Що робити?
Що? Подзвонити Джині?
Таню.
Таню!
Проситимеш про допомогу того, хто вбив твого чоловіка?
Оскаре!
Я помиляюся?
Я хочу, щоб Уґо повернувся.
І Мавад — єдиний, хто може це гарантувати.
Тому що ти йому довіряєш, так?
Спробуй зрозуміти її.
- Я стараюся. - Старайся краще.
Він чекає на вас.
Ми в курсі.
Ходімо, мамо.
Я не мав жодного стосунку до преси.
Лео було що приховувати, а таке завжди привертає увагу преси.
Я прийшла не про Лео говорити, Маваде.
Я знаю, чому ти тут, але це складно.
Ні, не складно.
Потрібно лише твоє слово.
І чию волю ти мені гарантуєш?
Твого сина?
Мій брат і так достатньо напартачив,
запевняю, це не повториться.
Уґо — наркоман.
А наркомани непередбачувані.
Я поручуся за нього.
Поміщу його в реабілітаційний центр.
- Чи мого слова недостатньо? - Ні.
Недостатньо.
Слухай уважно, Маваде.
Ти зробив мою матір удовою,
а вона не сказала нікому жодного слова.
Не пішла на співпрацю з поліцією.
Вона була принижена газетами
й мирилася з папараці в нас удома.
Чого тобі ще, курва, треба?
Як щодо будинку?
Якого будинку?
Вашого будинку.
Ти вбив мого батька,
а тепер хочеш вигнати нас на вулицю?
І щоб я вас більше не бачив у Марбельї.
Забирай.
Мамо…
Він просто хоче нас принизити.
Будинок не має значення.
Сядь.
Він мій, тож мені вирішувати.
Знайди нотаріуса і я відразу перепишу його.
Я хочу, щоб він написав, що якщо щось
трапиться з моїм братом, —
нещасний випадок, клятий грип,
він відповідатиме за це.
І вам доведеться змиритися ще з дечим.
Заради бога.
Моя сім'я більше не піде на жодні жертви.
Ця людина не з твоєї родини.
Що він сказав?
Я не змирюся з цим. Ні.
Звісно, змиришся.
Він мій дядько.
Я втратила чоловіка.
Це твоє рішення, Оскаре.
Ми з мамою його поважатимемо.
А якщо я відмовлюся?
Тоді це не зупиниться.
Зупиниться, якщо мій дядько помре?
Він напише розписку?
Він запропонував угоду.
Яку угоду?
Ми їдемо з Марбельї, кидаємо бізнес в обмін на п'ять мільйонів доларів.
Щоб почати все в іншому місці.
Серйозно?
Він від нас відкупиться?
Оскаре, послухай мене.
Треба з цим покінчити.
Може, попросимо 10 мільйонів?
Або 20, або 100, якщо вже на те пішло?
- Це не переговори. - Переговори.
- Ні, не переговори. - Так, переговори.
А скільки коштує принести мого дядька в жертву, як свиню?
П'ять мільйонів?
Ні.
Ви що, не розумієте,
що цей мудак намагається знищити Фарадів та їхню спадщину?
Ні.
- Так. - Ні.
- Саме так. - Ні, твій дядько не Фарад.
Він мій дядько.
Тоді ти мусиш вибрати.
Ти теж з цим згодна?
Скажи щось.
Мавад має рацію в одному.
Мій брат ніколи б не зробив цього сам.
Сестра мені вже сказала.
Яку саме частину?
Без тата ми втратили би будинок.
- Неправда. - Ні, правда.
Таке життя коштує мільйони.
Хто нам тепер довірить угоду?
ЦРУ?
Кубинці?
Монзер?
У моїй родині зараз безлад,
але якщо хочеш урятувати дядька, це просто.
Піди.
Як я можу піти?
Це твій вибір.
Твій дядько або Фаради.
Було б мерзенно зробити те, що вони просять.
Вирішувати тобі.
Ти ж знаєш, чи не так?
Знаю що?
Правда в тому,
що ти не дуже добре співаєш.
Хтось мав тобі сказати.
Думаєш, я не знала?
Тож?
Це єдиний спосіб утекти від усього цього, який я знайшла.
Своєрідний порятунок.
Щасти тобі.
Я неозброєний.
Джероме, досить.
Давно пора.
Ти прийшов просити за свого дядька
чи розповісти, що в біса було в Іраку?
А Хабіб тобі не сказав?
Він не відповідає на дзвінки.
Може, він дізнався, що ти вбив Лео, і все скасував.
Тим гірше для тебе,
тому що ти більше ніколи не отримаєш комісійних у довбаному житті.
Не треба більше трупів, Маваде.
Ти отримаєш будинок,
ми їдемо з Марбельї.
Що ще ти хочеш довести?
Я віддам тобі дядька.
За однієї умови.
Я не тягнутиму його, як собаку.
Пообіцяй, що він не страждатиме.
Це не від тебе залежить.
Немає способу зробити це безболісно?
Послухай, Оскаре.
Я домовився з Фарадами.
Якщо ти хочеш поважати угоду,
то знаєш, що маєш зробити.
Інакше
я прийду по всіх вас, включно з твоїм сином.
А це буде паскудно, еге ж?
Так, Джероме?
Жахливо.
Ось і все.
Роби, що каже Оскар.
Скоро поговоримо, добре?
Усе влаштовано. Бувай.
Бувай.
Ну що?
Він зробив пропозицію.
Хто зробив?
Мавад.
Мама сказала, Оскар прийде і все пояснить.
Більше нічого не казала?
Знаючи Мавада, він захоче гроші.
А якщо він захоче щось окрім цього?
А що нам робити? Плавати навколо світу, поки не спіймають?
А це було б не так і погано.
Правда ж?
Ти справді зможеш це зробити?
Оце безлад ви влаштували.
Залиш собі будинок у Мадриді.
Ти, курва, знущаєшся з мене.
Сім'я вже погодилася, а ти отримаєш трохи більше мільйона.
А як же яхта?
Купиш іншу.
Я не хочу іншу. Нам з Мануелем подобається ця.
Подивимося, чи зможеш ти це второпати.
Твій батько помер.
Бізнесу немає.
Усе пропало.
Монзера немає.
Усе скінчено.
Це питання гідності.
Гідним було не вилазити з довбаної яхти.
Прояснімо одну річ.
- Кармен і Сара погодилися на це? - Так.
Інакше мене б тут не було.
Воно того не варте.
Якщо це все закінчиться…
І ще одне.
Мавад хоче поговорити.
Зі мною?
Хоче виставити свої умови.
Які умови? Хіба угоду не укладено?
Угода з Фарадами.
Мануель намагався його вбити.
Він має за це заплатити.
- Він захоче вбити мене. - Ні.
Ні.
Захоче, щоб ти сплатив штраф, компенсацію.
Може, відпрацював. Не знаю. Він тобі скаже.
Сучий син убив мого батька.
Гадаю, ми принесли достатньо жертв.
Тобі вирішувати, Мануелю.
Але будьмо реалістами.
І, перш за все, розумними.
А якщо не виконаю його умови?
Це питання гордості.
Він хоче, щоб ти приповз, підібгавши хвоста.
А по телефону не можна?
Ви маєте зустрітися.
У нього вдома.
І сьогодні.
Що за довбаний поспіх?
Треба покінчити з цим.
А що, курва, я маю робити?
Пливи на яхті назад в Марбелью.
Ти не мусиш цього робити.
Усе гаразд.
Дякую, що погодився.
А що було робити?
Стати на бік Уґо після всього, що сталося?
До цього ти так і робив.
- Я намагався зупинити його. - І що сталося?
Він тебе обдурив, переконав?
Чорт, Мануелю.
Розумію, якби це був я, бо я молодий.
Але ти?
Я закохався.
Це сталося, і я захопився.
Ти захопився?
Я був самотній, Оскаре,
а Уґо допоміг мені.
Ні, Мануелю. Це я тобі допоміг.
Я привіз тебе сюди, познайомив з родиною.
Це не одне і те ж, і ти це знаєш, чорт забирай.
Я був потрібен Уґо.
Як же, бляха, вчасно!
Я знаю, що облажався.
Тому роблю усе, що можу, щоб допомогти тобі.
Я більше не завдам тобі клопоту,
ані Сарі, ані будь-кому з Фарадів.
Я хотів би провести все життя, ходячи під вітрилами.
Вони все одно знайшли б вас.
Кого це хвилює?
Має значення лише життя.
Ті тижні на пляжі були насиченішими,
ніж 20 років в шахтах.
Спиш погано, боїшся…
Але я ще не почувався таким вільним.
Знаєш, чому?
Бо не мав ніяких очікувань.
Наче весь світ зупинився.
Я просто лежав на палубі десять годин, слухаючи море,
і казав собі: «Чорт, Мануелю,
ти втягував себе у проблеми все життя,
силкуючись бути щасливим,
коли все, що тобі було потрібно — ось це».
Що ти задумав?
Ходімо на пляж.
Навіщо?
Що відбувається?
Давай вийдемо.
Ходімо.
Ти, бляха, знущаєшся.
Серйозно?
Це умова Мавада.
І сім'я погодилася.
Яка сім'я?
Або так, або нам усім кінець.
Крім того, ти казав, що хочеш допомогти.
Що більше не завдаватимеш клопоту.
Іншого виходу немає.
Мавад хотів, щоб ти зробив це сам?
Він просив привезти тебе.
Ти не збираєшся?
Мені шкода.
Трясця твоїй матері.
Ти думаєш, що зможеш вбити мене і вдати, що нічого не сталося?
Повернутися до нормального життя?
Тож ти вб'єш мене?
Мануеля?
Я облажався, але я твоя єдина справжня сім'я.
Більше ні.
Ну що ж, добре.
- Мені що, стати на коліна? - Не треба.
- Повернутися? Заплющити очі? - Ні!
- Якого ж біса тобі треба? - Щоб ти допоміг!
Як допоміг?
Застрелься.
Ти гадаєш, я злякався?
Я все життя був поруч зі смертю,
в шахтах і в кар'єрах.
То зроби це.
Ні. Це твоя сім'я, ти мусиш це зробити.
Ну ж бо.
Знайди хоч раз трохи спокою.
Відрости яйця.
Ти пам'ятатимеш це до кінця свого довбаного життя.
Море, пляж, моє обличчя…
Ну ж бо, чорт забирай! Ти, клятий виродку.
Сучий ти сину.
Ти довбаний сучий син.
Ти клятий сучий син.
Це був найгірший день у моєму житті.
Я дістався дна.
І все, щоб задовольнити сім'ю.
Фарадів.
Усі мої рішення підштовхнули мене до точки неповернення.
До чистої трагедії.
Бо доля саме така.
Іноді незрозуміла.
Абсурдна.
Навіть іронічна.
І ми не можемо її зрозуміти.
Прийняти, що в помсти немає терміну придатності.
Тому що помста непідвладна часу.
І стає божественною справедливістю.
Революцією.
Що сталося з Мануелем?
Я не зміг.
Мені шкода.
Я намагався. Клянуся, я намагався.
Він був переді мною, але я просто не зміг.
- Усе гаразд, Оскаре. - Ні, не гаразд.
Я мав зробити це для вас.
Я мав зробити це для сім'ї.
Мавад мертвий.
Він мертвий, Оскаре.
Він, Джером і вся його обслуга.
Ти вчинив правильно.
Поліція приходила дві години тому.
Вони залишили дві маски, Рональда Рейгана й аятоли Хомейні.
Це іракці.
План мого батька.
Ти все зробив правильно. Ти молодець.
Зрештою, Лео мав рацію.
Саддам Хусейн не пробачив Маваду.
Бо всі революції потребують того, кого можна звинуватити.
Що ти сказав Мануелю?
Тікати.
Поплисти навколо світу з Уґо й ніколи не повертатися.
ПРОДАЄТЬСЯ
Смерть Мавада не була кінцем наших проблем.
Лео загинув, а без союзників
не було ніякої можливості продовжувати бізнес.
Нам довелося продати майно, щоб сплатити борги.
Нам і вдалося втриматися на плаву
лише завдяки ідеї,
яка привела мене до Марбельї.
Аеробіці.
Це був кінець епохи
і знак того, що світ, який ми знали, ось-ось зникне.
СОЦІАЛІЗМ АБО СМЕРТЬ
Кубинці так і не отримали G5-ті,
але підписали угоду на виведення військ з Південної Африки.
Радянський Союз зробив те саме в Афганістані,
але це був лише присмак того, що мало статися.
Лише за три місяці
закінчилася 45-річна холодна війна.
Ідеології,
класова боротьба та комуністична мрія
стали минулим, про яке всі хотіли забути.
Це був кінець історії.
І тоді, коли я вже нічого не очікував,
сталося диво.
Привіт, Саро.
Дякую, що прийшла.
Ми знайомі?
Я була в тебе на весіллі.
Мама казала, але я вас не пам'ятаю.
Весілля — вони такі.
Здивована моїм дзвінком?
Так, адже ми більше
- не торгуємо зброєю. - Я знаю.
І я не знаю, що ще може зацікавити ЦРУ.
Ми з твоїм батьком дуже добре ладнали.
Мама і про це казала.
Ви якось переспали?
Боже, ні.
Твій батько дуже допомагав.
Завдяки йому я отримала медаль і підвищення.
Хоч ми були ідеологічними ворогами, я його поважала.
Це ж треба.
Мені дуже шкода, що так сталося, Саро.
Дякую за це.
Але навряд чи ти дзвонила, щоб висловити співчуття.
Я хочу тобі допомогти.
Тобі і твоїй родині.
І навіщо тобі це?
З милосердя?
Ти єдина жінка, яку я знаю, що продавала гармати й напалм.
Хочеш, щоб я була подвійним агентом? Але я ненавиджу ЦРУ.
Без проблем.
Я буду в тіні.
А ти продовжиш працювати з Монзером.
Змусь його повірити, що ти хочеш.
Будеш мати мій захист і таку ж самостійність, як і твій батько.
Його звуть Момо Чікеді,
він з Національних патріотичних сил Конго.
НПСК.
Партизани воюють проти президента Мобуту.
Контролюють багаті на алмази райони, за які все фінансують.
- Джина хоче, щоб ми були… - Джина?
…посередниками між Монзером і НПСК.
Вона хоче знати все.
Між Монзером?
На кону великі гроші.
- Мамо. - Саро, прошу…
Ти можеш повернути будинок.
І допомогти Тані й Уґо.
Яка зброя їм потрібна?
Калашникови, ракети «земля-повітря», протитанкові міни.
Зачекай. Ти справді хочеш повернутися?
Саро, ця жінка створює проблеми.
Пам'ятаєш, як вона вчинила з батьком і тим кораблем?
Тато погодився б на це.
Звісно, погодився б.
Але ти не твій батько.
Зробимо те, що зробив би Лео.
А якщо Монзер нас не прийме?
Я можу запропонувати вам 5% комісійних.
Батькові давали десять.
Твого батька більше немає, Саро.
До того ж, часи змінилися.
Як щодо 8%?
І єменських дипломатичних паспортів.
І кінцевих сертифікатів.
Забудьте про сертифікати й паспорти.
Комунізм помер.
Південний Ємен, ймовірно, перестане існувати десь через три місяці.
Мене, швидше за все, виженуть звідси.
Але ж у вас має бути план Б?
Сирія? Лівія?
Судан?
Що вам треба?
Потрібна стабільна угода з гарантіями.
Така ж, яку мав мій батько.
Тоді всі будуть у виграші.
З дипломатичним імунітетом, сертифікатом кінцевого використання,
навіть якщо він останній від Ємену.
Комунізм, можливо, й помер,
але його армії нікуди не зникнуть.
Знаєш, як ми з твоїм батьком святкували угоду?
Твій батько зазвичай брав самців,
бо араби їх більше цінують.
Так, але самиці більш зухвалі.
Так, саме так.
Вирішувати вам.
А що ти скажеш?
Чому б нам не взяти обох?
Переклад субтитрів: Дмитро Авраменко
Творчий керівник Яна Філоненко