2. SRPNA 2015 KÓJAMPUTTÚR, TAMILNÁDU
Proč vás vyzvedávám tady?
Tady s tou bečkou jsme musely letět do Bengalúru a pak sem.
- Nic do Kóčinu vám neletělo? - Ty letenky mi poslal Neel.
Když bývalý špión nenajde lepší trasu, co mám dělat?
- Jak dlouho to bude trvat na soud? - Čtyři a půl hodiny.
- Ještě máme tři hodiny. - Řekne mi někdo, proč ten spěch?
- Sklapněte! - Sklapněte!
PYTLÁK
Rychleji! Už máme jenom 14 minut. Šlápněte na to!
- Paní. Nechci se zabít. - Když nezrychlíte, zabije vás ona.
Bacha!
- Vy jste se zbláznili! - Neumřela, tak můžete přidat!
- Ale ta příští umře. - Neřvěte!
- Moment. Přejeli jsme hranici. - Jo, samozřejmě.
- Vítejte v Kérale. Jste zatčena. - Tohle je šílenství.
- Zastavte! - Cože?
- Co? - Právě jsme ten dům minuli.
Co se děje takhle brzo ráno?
Madam, ještě nám zbývá šest minut.
To vypadá uspokojivě.
Vracím vám Púnam Vermu do vyšetřovací vazby.
Pořád nechápu, proč má úřad pocit, že musí monitorovat tenhle výslech.
Jen se řídím příkazy.
Musím jim poslat zprávu, spoléhám na vaši spolupráci.
To díky naší prominentní návštěvnici?
- Netuším. - Tu zprávu vám můžu poslat.
Mám ji sledovat, pane.
Pořád opakujete tu samou lež. Tak kde máte tu slonovinu?
Jakou slonovinu? Jak jsem řekla, jen prodávám umění. Žádnou slonovinu.
Čím déle mě tu budete držet, tím víc uvidíte, až vám mí právníci...
Jo, víme. Máte celou armádu právníků. Ale ještě tu nejsou.
A my vás teď zadržujeme na základě zákona.
Takže nám řekněte pravdu, nebo vás rozmluvíme.
- Nemůžu vám říct, co nevím. - Jak dlouho tu je?
- Dvě hodiny. - Směšné. Pojďte ven.
- Chcete taky ven? - Hej, úřednice. Vy taky.
Co jste tam dělali, klábosili?
- Za tu dobu už máte něco mít. - Snažíme se ji zlomit.
Jsem starý, znavený a nemůžu vás pořád vodit za ručičku.
Jsou to monstra s vysokými konexemi, tak něco vymyslete. Dělejte něco.
Jinak si půjdu hrát domů se svou neteří a vykašlu se na vás.
Brzo tu bude její právník. Jestli nebudeme mít nic,
tak o ni přijdeme. I když ji Finn s Donem identifikovali.
Protože jestli budeme mít jenom sošky z plastu a slonovinu ne,
žádný případ se nekoná.
Jdu na kafe. Jestli za deset minut pořád nebudete mít nic,
tak pánbůh s vámi.
- Co se stalo? - Vrátím se.
Všechno v pohodě?
Celé dny nespím, myslím jenom na to, jak ji rozmetat.
Je ještě jedna možnost. Ale musíme mít štěstí.
- Potřebuju jídlo. - Objednal jsem ho.
- Jaké heslo má váš mobil? - Jste se posral?
Radši mi ho řekněte, nebo vás budou děsit ještě víc a já si ten mobil odemknu virem.
Devět, osm, sedm, šest, pět.
Čtyři.
Podívejte.
Žádné transakční e-maily, ale je tu jeden od její dcery Šaši.
Zmiňují v něm nějakou skrýš. Potřebuju se dostat do Šašina e-mailu.
Znáte heslo do e-mailu vaší dcery?
Přísahám, že ne.
Ale ona je nevinná. To, co hledáte, u ní nenajdete.
- Přísahám na Boha Ganéše. - Jenom ať toho nelitujete.
V klidu, tohle zvládnu.
- Trefa, jsem na jejím účtu. - Jak jsi to udělal?
Poslal jsem Šaši e-mail s Trojanem z účtu její mámy.
Otevřela to.
To je něco. Hele na to.
No, paní Vermo,
zdá se, že vaše drahá dcera je velká milovnice divoké zvěře.
Asi se zabývá prodejem nelegálního kontrabandu upytlačené zvěře.
Zahráváte si tu s tygřicí.
Co myslíte?
Že tady na té podělané židli sedím sama?
Narušujete sítě obchodující se zbraněmi, drogami a lidmi.
Myslíte, že si to nechají líbit?
Vy zasranci z lesa.
Vaši dceru a snad i muže můžeme obvinit
z pytláctví, pašování zbraní a slonoviny, praní peněz
a daňové úniky.
To by znamenalo doživotí.
- Máme si na ně sehnat zatykač? - Ne. Prosím.
Budu spolupracovat.
Sama jsem nikdy nic nepašovala.
Ale můj muž malou zásobu má.
Jenom pár kilo v jedné skrýši.
Ale je to stará slonovina z doby před mnoha lety.
Tohle vám dám, ale mou dceru nechte na pokoji.
- Kde je ta skrýš? - V Dillí.
Dillí-východ.
Je to hustě osídlená oblast. Těžko se tam pohybuje.
Je tam přelidněno a kdykoli může dojít k nepokojům.
- Jedná se o pronajatý byt. - Oblast vidím, a orientační body?
- Co máte? - Lokalitu, pane.
- Druhý nebo třetí semafor... - Počkejte.
- Prosím, jděte ven. - Co?
- Jděte ven, prosím. Vysvětlím vám to. - Ne, musím to slyšet.
Nebudu se opakovat.
Babu, zavři dveře.
Pokračujte.
Druhý nebo třetí semafor za křižovatkou Lakšmí Nagar.
Pak je tam ulička. Jděte pěšky směrem doleva.
Po asi minutě chůze narazíte na uličku vpravo.
Jsou to první dveře vpravo v téhle uličce.
Hnědé dveře s vyrytými květy.
Jo, vedle té popelnice.
Co klíč?
V mém bytě je taková skříň.
Uvnitř třetí skříňky v ní je černá taška.
Ta taška má vevnitř kapsičku na zip.
V ní je svazek zbrusu nových klíčů.
Ale jeden z nich je zrezivělý. To je klíč k té skrýši.
Takže jste prodávala slonovinu?
Jen malá množství a jednou.
- Komu? - Zeptejte se Raviho Dona.
Nevím, kde je.
Pojďte ven.
Pro vás.
Kdo je tam?
Tady policejní ředitelka Úřadu na ochranu volně žijících zvířat Khera.
Ano, madam. Už jsme spolu dříve hovořili. Povídejte.
Pamatuju si na to.
Povězte mi, proč jste mému člověku řekl, aby odešel od výslechu.
Měly být prozrazeny citlivé informace o skrýši v Dillí, madam.
Zrovna se tam chystáme jet zabavit slonovinu.
Skvělé. Pošlete mi detaily, můj tým kontraband zabaví.
To nemůžu. Známe lokalitu a znovu se vrátíme do Dillí.
Potřebujeme vás jako zálohu. A toho policistu od vás, co nám už pomohl.
- Co je to za lokalitu? - To vám nemůžu říct, madam.
Žertujete?
Madam, tento případ spadá pod kéralský soud.
Tu slonovinu upytlačili tady a odvezli do Dillí.
Jdeme ji získat zpátky, ne ji uložit do skříně s důkazy v Dillí.
Kde se, s prominutím, madam,
důkazy často ztrácejí kvůli krysám a termitům.
Kdo si myslíte, že jste? Nejsem žádný nováček.
Umím zacházet s citlivými případy, Dillí je mé teritorium...
Madam, naprosto vám rozumím.
Ale tento případ řeším od prvního dne
a pokud nejste v mém nejužším týmu, dozvíte se jen to nejnutnější, rozumíte?
Podezřelá s námi do Dillí ani nepojede.
Přesnou lokalitu neznáme
a prý tam není bezpečno.
Takže na to musíme jít chytře a potřebujeme vás jako zálohu.
- Pořád budeme jeden tým. - Vy jižani jste všichni stejní.
Nu dobrá, když vy nevěříte nám, my vám také ne.
- Takže nám nepomůžete?- Ne.
Haló?
Co to sakra bylo? Ani nejsem jižan.
Můj příkaz platí dál.
Mám tu zůstat do konce výslechu Púnam Vermy.
Fajn, zůstaňte přesně tam.
Jdeme si promluvit.
Říkal jsem, že tu slonovinu nebude mít Púnam Verma u sebe doma.
Když se před měsíci doslechla o zadržení Morrise Finna, přesunula ji.
Její rodina už teď může přesunovat zásoby ze skrýše jinam.
Musíme se tam okamžitě dostat a zabavit, co můžeme.
Pane, pokud se hraje o čas, možná by se o to měli postarat z úřadu.
Chtějí to řídit, ale já nikomu mimo svůj tým nedůvěřuju.
Haló, paní!
Zůstaňte, kde jste. Tam nemůžete sama. Půjdeme s vámi.
Co moje kolegyně Nupu? Je na ni spolehnutí.
Nedělá v marketingu? Potřebujeme někoho z terénu.
Kdo tu slonovinu najde, zvládne nápor odporu
a pošle to zpátky sem, aniž by to někdo věděl.
Vy dva můžete jít. Jo. Jeďte pro tu slonovinu.
- Než ji zase přesunou. - Bez jakékoli pomoci místních?
- Vezměte s sebou ty dva strážníky. - Pane, nevím...
No tak. Kdo vás zastaví? Víte co? Santoši!
Ať jede s vámi.
Zabavení probíhá v přítomnosti obviněného, jinak mají důkazy menší váhu.
Tu čarodějnici nepustím zpátky ani omylem, ztratíme ji.
Tak ať mají důkazy menší váhu, to vyřešíme. Už jděte.
Jděte. Fajn.
- Adile, no tak. - Zpátky do Dillí.
Pan Ravi Don.
Všechny máme ve vazbě včetně Púnam Vermy.
A známe lokalitu slonoviny v Dillí.
Teď od vás potřebujeme rozšifrovat tohle.
Jak to uděláme?
Šekhare! Myslel jsem, že úřad se do toho nebude plést.
To nebude, ale nikdo mi nezabrání v tom, abych přivítal své přátele na letišti.
Spali jste vůbec?
Za tři dny ani trochu.
Skutečnými padouchy jsou agenti. I ti pytláci jsou jejich oběťmi.
To lidi jako Púnam Verma, Ravi Don a jejich právníci
říkají vesničanům, aby šli střílet, že ostatní zařídí.
A když střelce chytí, tihle agenti mávnou rukou.
A najdou si jiného.
Zatracená Verma.
Musíme jí dát co pro to.
Ochromit ji, aby to ti ostatní pochopili.
Jedná se o háklivou komunitu, buďte diskrétní.
Často tu dochází k zásahům policie a násilí.
Zatím si to chceme jen obhlídnout.
Ráno se sem vrátíme s klíčem a všechno zabavíme.
Hledáním toho místa ve dne nechceme ztrácet čas.
Já navrhuju, ať vyrazíme dveře a zabavíme to teď.
To ne. Přitáhlo by to spoustu pozornosti.
S klíčem to bude bezpečnější. Jděte, počkám tu na vás v autě.
Jdeme.
- Jdeme ze špatné strany. - To nevadí. Je to pravidelná síť.
Tady někde by měla být ulička.
Držme se malajámštiny.
Na těch dveřích prý byly vyryté květy.
Nic zajímavého, pánové. Jenom noční selfíčko v tmavé uličce.
- To je ta lokalita? - Jo.
- Už můžu jít spát? - Dokud to nebudou mít, tak ne.
Co takhle pauza?
- Zrovna odcházíme. - Dobře.
Ta lokalita byla přesná.
Santoši, musíš tu zůstat a hlídat, aby nic neodvezli.
Co?
Kdyby to nebylo důležité, tak bychom tě o to nežádali.
- Mám rodinu. - To my všichni.
Nenechávejte mě tu dlouho, lynčování davem mi nesvědčí.
Hned se vrátíme.
- Jdu si pro čaj. Dáte si? - Ano, děkuju.
- To je pan Neel? - Jo.
Pane Neele, co tu děláte?
Letěl jsem dalším letem. Potřebujete veškerou možnou pomoc.
Rádi vás vidíme, pane.
Ukažme té svini co pro to.
Jdeme.
Dobré ráno.
- Kde mám ženu? - Je v úplném pořádku.
Poslala nás pro klíč od skrýše. Přineste nám ho.
- O tom soudu jste lhali. - Ustupte.
- Dejte nám ten klíč a odejdeme. - Poslyšte...
Hromada e-mailů poukazuje na vaši účast v případu.
Jestli nechcete za svou ženou, tak spolupracujte.
Počkat. Ten klíč je v ložnici, že? Tak proč jsme všichni tady venku?
Pojďme dovnitř a najdeme ho.
Tam nic není.
Nic tam není, co to děláte?
- To jsou osobní věci. Haló! - Žádný zrezivělý klíč.
- Ukaž. - Říkal jsem, že tam nic není.
To jste všichni hluší?
- Alane. - Pane.
Pane, v klidu.
Púnam se možná přes někoho dostala k telefonu a zadala instrukce.
Nebo ten klíč dávno přesunul sám.
Babu Púnam hlídá, nikdy by ji nespustil z očí.
I Babu potřebuje pauzy.
Možná už přesunuli i zásoby z té skrýše.
Jestli ji nemůžeme obvinit z držení kontrabandu,
tak nemáme nic.
Jsme tak blízko.
Měl byste vědět, že máme i důkazy proti vaší dceři.
Rozmluvte se, nebo ji odvezu na stanici. Už je zralá na vězení?
Tihár má zbrusu nové zařízení pro ženy. Mám tam vaši dcerušku odvézt?
Tohle jste chtěl, když jste si Púnam bral?
Je to ta princezna dle vašich představ?
Jste kvůli ní ochoten poslat svou dceru za mříže?
Protože já ji tam odtáhnu, jestli mi ten zasranej klíč nedáte.
Zavolám našemu správci v Lakšmí Nagar.
- Do toho bytu vás zavede. - Skvěle.
- Haló, Bahadúre?- Ano, pane?
Posílám do toho bytu nějaké lidi.
Pusť je dovnitř. Jdou si pro jednu bednu.
Určitě, pane.
Potkejte se tam s Bahadúrem, pomůže vám tu bednu najít.
Je nadepsaná jako „Import“ a uvnitř je pár kilo surové slonoviny.
- Výtečně. - Bravo.
Bahadúra nechte prosím jít. Nic neudělal.
Samozřejmě, pane.
- Zvládnul jsi to. - Jo.
- Odvezl někdo něco? - Ne.
- Bahadúre. - Ano, pane.
- Vezměte nás dovnitř. - Ano, tudy.
- Kdy tu byl někdo naposledy? - Před mnoha týdny.
- Je ten byt pronajatý? - Dávají mi 2 000 rupií každý měsíc.
Předávám to majiteli budovy.
- Víte, co je uvnitř? - Ne.
- A jednáte přímo s Púnam? - Ano.
- Nikdy s jejím mužem ani dcerou? - Ne, ti tu nikdy nebyli.
Mám vám ukázat tohle.
Surová slonovina.
- Co se děje? - Vypadá to jako zátah.
Zátah? Po čem jdou?
To nevím, ale asi to musí mít cenu.
No, máme, co nám slíbila.
Ale podle Morrise Finna a Raviho Dona Púnam pašovala setsakra víc než pár kilo.
- Zkontrolujme všechny krabice. - Jo.
Umělá hmota.
Možná jste měl pravdu. Všechno přesunuli.
Ale to by o tom věděl Bahadúr.
Můžeme přitlačit na Púnaminu rodinu, třeba toho ví víc.
Víc nátlaku může způsobit problémy. Zeptej se na to Diny.
- Pane Neele? - Ano?
Tak to nakonec nestihli přesunout všechno.
Rychle otevřete každou krabici. Ať vám nic neunikne.
Projedeš to?
Čekejte tady. O tomhle jste musel vědět.
- Neele. Povídejte. - Pane ministře, našli jsme to všechno.
- Kolik toho je? - Ještě nevíme jistě.
Ale asi je v tom víc peněz než v trezoru v bance.
- Pane policajt, co se uvnitř děje? - Pardon...
Zabavují tam drogy? Co skrýváte?
Zůstaň tu. Hlídej, ať nedojde k výtržnostem.
- A zjisti, co se dá. Jasné? - Ano, pane.
Má to 12,2 kilo.
No ty kráso.
Ano, pane.
Přinesli jsme džus a svačinu.
- Rozdej to všem. - Ano, pane.
Pane, zatím jsme našli 360 kilo slonoviny, vyřezávané i surové.
Dosud byla největší konfiskace v Indii 51 kilo.
Ta Púnam Verma je monstrum.
Máme nový problém, ten dav začíná divočit.
Pane, všichni si myslí, že tu je zlato.
Má to větší cenu než zlato.
Jestli sem vtrhnou, jsme vyřízení.
Ne, pane, teď s novináři mluvit nemůžu.
Na tento zátah bychom měli být hrdí, ať z toho taky něco mají.
Ale tohle všechno ihned musíme dopravit do Kéraly, pane.
Jestli o tom napíšou novináři
a lidé se dozví, jakou to má cenu a co tu je, je po nás.
Dobře. Rozhodnutí nechám na vás, ale můj názor znáte.
Ano, pane, jistě...
- Pane, potřebujete doktora. - Ne, jsem v pohodě.
Jenom odsud musíme rychle vypadnout. Můžete sehnat posily?
- Musel bych požádat o povolení. - Ne. Nikdo o tom nesmí vědět.
Nebo o to všechno přijdeme kvůli teritoriálním hrám.
Okamžitě to musíme dostat do Kéraly.
Tak to se potom děj vůle boží.
- Santoši. - Ano, pane?
- Mám pro tebe důležitý úkol. - Ano.
- Jestli to nezvládneš, je po nás. - Ano, pane.
Tohle je pan Višal, vede organizaci Wildlife Trust.
- Dobrý den, pane. - Ahoj, Nupu.
Máme náklaďák, co to odveze na letiště.
Když se odsud dostaneme.
- Kolik toho zatím je? - Nevím.
- Přes 300 kilo. - Co?
Vybíjení zvířat.
Jsem inspektor pro divokou zvěř. Co se tu děje?
Sakra, tohle nikdy nekončí. Znám ho, skrz naskrz hajzl.
S tím kvantem peněz tady je úplně stejná hrozba jak ti lidi venku.
Zavolali mi z úřadu, mám sepsat zprávu.
Tohle jmění nepatří Lesní správě v Dillí, kamaráde.
- Je to slonovina. - Ale no tak.
A jsme v Dillí.
Proč nás to nenecháš dobalit? Kam to půjde, budeme řešit potom.
My to tu odmakáme, tak si udělej pohodlí a dej si džus.
Kurva.
Uvnitř jsou policajti a taky jsou tu novináři.
Asi tam našli zlato a váží ho.
- Tamhle? - Jo.
Fajn, sežeň kluky.
Ani náhodou nám policajti neseberou, co je naše. Spěchej.
Jo.
- Řeknete nám, co se děje? - Co skrýváte?
Musíte nám to říct!
- Zavolejte ty novináře dovnitř. - Co?
Něco zkusit musíme, zavolejte je.
Dživane.
- Pusťte je dál. - Co nám můžete říct, pane?
Okamžitě to všechno vypněte. Paní! Vypněte to.
Tohle bude mimo záznam.
Chápu, že chcete senzaci.
Ale když vám všechno řeknu, celá tahle operace bude zmařena.
Uklidněte je, prosím vás!
Jsou rozrušení kvůli vám, řekněte jim, že tu nic cenného není.
Nejsme ozbrojení a snažíme se dělat svou práci.
- To my ale taky. - Co tam uvnitř máte?
Na oplátku vám po našem návratu do Kéraly nabízím sólokapra.
Ale nechte nás tu dokončit naši práci a v bezpečí odjet.
- Pomozte nám, prosím. - Sólokapra, ano?
Domluveno, pane. Nebojte. Pojďme, panstvo, honem.
Promiňte.
Minutku, paní.
- Dobrý večer. - Zdravím.
- Santoš. - Posaďte se.
- Jste z Lesní správy? - Ano, v Kérale.
- Jak vám pomůžu? - Potřebuju velkou laskavost.
Povídejte.
Máte rád slony?
Nic tam není, jenom dokumenty.
Jsme reportéři, tohle už jsme zažili. Nic se před vámi netají.
- Víme, že je tam zlato. - Uplatili vás!
Zdá se, že plán nevyšel. Kolik krabic ještě?
- Jenom tři. - Stíháme jen tak tak.
V té vřavě mám své muže. Asi se něco chystá.
- Kdy už můžeme odjet? - Pracujeme, jak nejrychleji můžeme.
Když to nezabalíme pořádně, během přepravy se to poničí.
Nic tam není, jen dokumenty!
Lžete, je tam zlato a patří naší čtvrti!
Ustupte!
Snaží se ujet náklaďákem!
Ustupte! Udělejte místo!
Kde jsou naši chlapi? Potřebujeme je teď, kurva!
Volal jsem jim, všichni jsou na divadelním festivalu.
Začněte to rychle nakládat.
Malo, mezitím dodělej tu inventuru.
Užíváš si to dobrodrůžo?
Vlastně preferuju pracovat bez hrozby lynčování.
V boji se zločinem to daleko nedotáhneš.
Tak to je dobře, brzo jdu do důchodu. Díky, Šekhare.
Vezměte ty krabice dolů.
Dneska jste se zapsali do dějin. Fantastická práce.
Ale dávejte si pozor. Následující minuty budou klíčové.
Já se teď vytratím. Na tohle už jsem starý.
Samozřejmě, pane. Děkuju vám.
Myslím to vážně. Buďte opatrní.
Ještě vás v budoucnu budeme potřebovat.
Honem!
Jak to vypadá?
Dobře ne, hrne se na nás katastrofa.
- Slečno Malo, pospěšte! - Hotovo, pane!
Naši chlapi jsou tady. Hej, volové, rychle, hněte sebou!
No tak, honem!
Dozadu.
Sejdeme se u tebe na úřadě, tam budeme v bezpečí.
- Budu čekat. - Jasně.
Zadržíme ten dav tady, ale potom jste na to sami.
Nemůžeme se zapojit do převozu.
Chápu, nemáte povolení nadřízených. Díky moc za všechno.
Jistě.
Jeďte různými cestami, víte, kde se sejdeme.
- Malo! - Ano, pane?
Ustupte.
Nechte nás projít!
Jděte stranou.
Jedeme.
Ustupte!
Zpátky!
- Sakra, nerozloučila jsem se. - Není čas! Pohyb.
- Suníto! - Zpátky!
Kam vezete naše zboží, vy zmrdi!
Honem, kreténi! Hněte se!
Pusť ho! Hej! Alane!
Hej, ty...
Malo, zavři to okno!
Přejeď je!
Zavři okno.
Jedem. Rychle!
Dobrodružství.
Zastav!
Naše příměří s médii asi skončilo. Šlápni na to, kámo, do toho!
Pro štěstí.
Do prdele! Honí je novináři.
Vyhraje ten s nejrychlejším řidičem.
Kde jste toho chlapa našli?
Poslední laskavost pro mě, kterou jsem vyžebral.
Řídil jsem ve válečných zónách, tohle nic není.
Zastav!
Dobrý, jeď. Šlápni na to. Jedem!
Rychleji.
Jeď pořád rovně a na poslední chvíli odboč.
Jasně, pane.
- Tvoje životní filozofie? - Jen pro ten dnešní den.
Větší sranda než převážet koriandr.
Pane, to jsou oni.
Zdravím, pane.
- Pojďte. - Jedeme.
Vaše práce, pane?
Ne.
- Santoš přemluvil aerolinku. - Jejich manažer uctívá boha Ganéše.
Já tím nepoletím.
Na to jste měl myslet před uskladněním té slonoviny.
Pane, to je vedoucí.
Zdravím. Jsem Neel Banerdži, terénní velitel kéralské Lesní správy.
- Vítejte, pane. - Díky za veškerou vaši pomoc.
- Pane, co se tu děje? - Nestarejte se a pomozte jim!
Dobře, pane.
- Bacha! - Opatrně.
Řekla jsem opatrně!
- Alane, pohněte! - Jo.
Kolik váš náklad váží?
- Co? - Kolik ten náklad váží?
- Něco pod 500 kilo. - Kolik to dělá slonů?
- Bylo jich okolo 50, všichni zabiti. - Padesát...
Nenechte to těm zrůdám projít.
Tak jo.
Můžete vyrazit, o zbytek se postarám.
- Santoši. - Ano, pane?
- Do letadla. - Díky moc, pane.
- Tak jo, poslední bedna. - Malo, Alane, pojďte.
Kámo.
Opatruj se.
Malo, Alane, jdeme!
- Cože? Neslyším! - Tak na dalším hindském filmu!
Do prkna...
- Alane! - Už běžím, pane!
Poběž rychle!
- Pohyb. - Pardon.
Dámy a pánové, děkujeme. Omlouváme se za malé zpoždění.
Posádko, připravte se k odletu.
Co ten inspektor, pane?
Až začne prudit, už budeme 2 500 kilometrů daleko.
Ano, madam?
A slonovina bude tam, kam patří.
Co to je?
Nevím, jestli to chceš vědět.
Madam, máte návštěvu.
Jedná se o největší zátah na překupníky slonoviny.
Zátah proběhl v dillíské skrýši obchodnice s uměním,
členky indického gangu pašeráků a pytláků,
který operuje už několik let.
- O kolik slonů se jedná? - Těžko říct, možná stovky.
Tímto tempem by vyhladili slony v Kérale během deseti let.
Není vaše vina, že to těm pytlákům tak dlouho procházelo?
Nedostačující ochranu zvířat v regionu uznáváme
a pracujeme na novém plánu.
Musíme zajistit pečlivé střežení všech oblastí.
A aby naši strážci trávili v rezervacích maximum času
a situaci monitorovali.
Vzdali se i ti ostatní?
Ano. V několika posledních dnech
naše týmy ze všech kéralských oblastí ve spolupráci s WCCB obvinily na 74 osob.
Jedná se o prostředníky, řidiče, pašeráky, kurýry, řezbáře a výrobce zbraní.
Co nám povíte k případu mučení ve vazbě proti Lesní správě?
Lesní správa v Trivandrumu byla zproštěna všech falešných obvinění.
A všichni byste se měli stydět.
Za to, že jste věnovali pozornost pomstě jednoho pytláka.
A že ze zločinců jako Veerappan děláte modly.
Tyto zásoby budeme držet jako důkazy a až dojde k rozsudkům, spálíme je.
Ostatní velitelé strážců z dalších států snad chápou a rovněž spálí své zásoby.
Dále.
Tohle je Alan, jeden z klíčových lidí tohoto vyšetřování.
A Malu už znáte.
Pan Menon z Úřadu pro vyšetřování.
Jak jsem říkal, náš úřad je vaší prací ohromen.
Způsob, jakým váš tým pracoval na tomto případu je skutečně chvályhodný.
Ale nerozumím tomu, proč jste si mě sem zavolali.
Potřebuju vaši pomoc, abychom pochytali spotřebitele slonoviny.
Největším odhalením v tomto případu bylo,
že slonovinu nakupují nejen Číňané, ale i sami Indové.
- Máte nějaké tipy? - Rozhodně.
Ravi Don nám doznal jejich jména.
A trivandrumská Lesní správa našla Ravi Donův deník.
Je v něm ještě více jmen včetně adres a telefonních čísel.
To jsou jedni z nejbohatších a nejvlivnějších indických průmyslníků.
- Ano. - Mají globální dosah.
- Ano, jistě. - Střední východ, Evropa...
To je mezinárodní záležitost.
Musíte je chytit, jsou první z obviněných.
Objednávají si vybíjení slonů, aby si vyzdobili paláce
a všichni jsou mimo můj dosah.
Když ustanou objednávky, řetězec se zastaví a pytláctví skončí.
Dobrá.
Tohle si nechám.
Doufáme, že se o tento případ postaráte.
Blahopřeji. Váš tým odvedl fenomenální práci.
Měli byste být na sebe hrdí.
Tady to máme. Poplácání po rameni a sbohem.
Takže nám nepomůžou?
- Mohli by, ale neudělají to. - Proč ne?
Někteří ti kupci dokážou ovlivňovat vládu.
Tak to uděláme my. Naše jména v případu nefigurují.
Nikdo se nedozví, že to řešíme.
- Je to moc nebezpečné. - To nechte na nás, pane.
Vystavíš svou matku nebezpečí?
Je jedno, jak nenápadná budeš.
Jestli po nich půjdeš, dozví se to.
Co zpravodajci?
Ti sledují prodejní cesty, tok peněz.
A jestli peníze končí v rukou teroristů.
Už chytání pytláků pro ně nemá význam.
A rozhodně jim nezáleží na dopadení zámožných,
kteří si v kancelářích vystavují kly.
- Berou to jako trofejní lov. - Lov?
Jděte domů. Vezměte si volno.
Své už jste si odpracovali a zasloužíte si odpočinek.
Jen pro všechny případy.
Pojď. Nemáš vyzvednout ta štěňata?
Další zvířata, která potřebujou zachránit.
Jak to můžeš říct?
Svině si budou objednávat slonovinu dál.
Vím, ale ta štěňata nemůžou čekat věčně.
- Haló? - Ahoj. Jak se máš?
Překvapuje mě, že mi voláš během pracovní doby.
Ten důležitý případ, o kterém jsem ti říkal...
Konečně jsme ho vyřešili.
Tak mě zajímá, jak se ti vede. Doma všechno v pořádku?
Jako vždycky.
Poslyš, zrovna jdu na oběd s Džóti. Můžeme si zavolat později?
Aha. Dobře.
Jen jsem si tak říkal... Jestli bys zvážila ten oběd zrušit
a potkat mě u doktora Jadava?
Proč? Co se stalo?
Něco ti musím říct.
Alane... Nechci otravovat, ale už jdeme docela dlouho.
- Víš, kam jdeme? - Už tam skoro jsme.
Chci vám ukázat jedno výjimečné místo. Pak se můžeme tábořit blízko něho.
Pojď sem. Vidíš to?
Pojď, nemusíš se bát.
Vidíš, jak je schoulená do klubíčka? To proto, že z nás má strach.
Tyto krajty se většinou živí ptáky a hlodavci.
Fungují jako kontrola škůdců.
Na rozdíl od lidí útočí, pouze pokud na ně zaútočíš jako první.
Ty zaklínači hadů.
Po tomhle půjdeš zpátky do ptačí rezervace?
Na částečný úvazek. Účastním se trestního řízení s těmi pytláky.
Hlavně toho s paní Vermou, která se bude bít až do konce.
Alan už je v patách dalšímu gangu.
Takže žádná pauza?
Nic ses ode mě nenaučil?
Co je to?
- Co bys řekl? - Slon?
- Zabili ho. Upytlačili. - Proč?
Všechno ti to vysvětlíme. Chtěli jsme ti ukázat tohle místo.
A říct ti, že jsme chytili většinu zlých lidí, kteří tohle udělali.
- Většinu? - Chytíme je všechny.
Začíná se stmívat.
Utáboříme se na tamté skalnaté vyvýšenině.
- Tati? - Copak?
- Můžeme je zachránit? - Jistěže ano.
Ne úplně každého slona, ale můžeme zachránit ten druh.
- Jak? - Jednoduše.
Stačí nechat přírodu na pokoji.
Postará se o sebe sama. I o nás.
Pokud je narušena, sama se zotaví a obnoví.
O tohle se snažím se svými kolegy.
Kupovat půdu a nechat přírodu, aby se sama obnovila.
- Víš, že sloni potřebují vzrostlé stromy? - Můj batoh...
To je dobrý, jděte dál. Dojdu pro něj.