2. AUGUST 2015, COIMBATORE, TAMIL NADU
Hvorfor henter jeg jer her?
På grund af det svin tog vi det næste fly til Bengaluru og et andet her.
-Var der intet direkte til Kochi? -Hr. Neel sendte billetterne.
Kan en eks-spion ikke finde en bedre rute? Hvad gør vi så?
-Hvor langt er der til dommeren? -4,5 timer.
-Vi har tre timer tilbage. -Kan nogen fortælle, hvorfor det haster?
Hold kæft.
Der er kun 14 minutter igen. Kør dobbelt så hurtigt.
-Jeg vil ikke dø. -Sæt farten op. Ellers slår hun dig ihjel.
Pas på.
-I er tossede, alle sammen. -Hun døde ikke. Kør hurtigere.
-Men den næste gør. -Lad være med at råbe.
-Vent. Vi har krydset grænsen. -Ja, selvfølgelig.
-Velkommen til Kerala. Du er anholdt. -Det her er vanvittigt.
-Stop. -Hvad?
-Vi kørte forbi huset.
Hvad er der så tidligt?
Vi har stadig seks minutter.
Det her ser tilfredsstillende ud.
Jeg lader jer varetægtsfængle Poonam Verma.
Jeg forstår stadig ikke, hvorfor bureauet skal overvære forhøret.
Jeg følger bare ordrer.
Jeg rapporterer til centralen og forventer jeres samarbejde.
Er det på grund af den vigtige gæst?
-Aner det ikke. -Jeg kan sende en rapport.
Jeg skal holde øje med hende.
De gentager bare den samme løgn. Hvor er elfenbenet?
Hvilket elfenben? Jeg sælger jo kun kunst. Jeg handler ikke med elfenben.
Jo længere I holder mig her, jo værre bliver det for jer, når mine advokater...
Det ved vi. De har en hær af advokater, men de er her ikke endnu.
Og vi holder Dem lovligt her nu.
Så sig sandheden. Ellers tvinger vi Dem til at tale.
-Jeg kan ikke sige noget, jeg ikke ved. -Hvor længe har hun været her?
-To timer. -Latterligt... Kom med ud.
-Vil du væk herfra? -Hør? Også Dem.
Hvad lavede I derinde? Sladrede?
-I burde have noget nu. -Vi har prøvet at knække hende.
Jeg er gammel og træt og kan ikke altid holde jer i hånden.
Det er uhyrer med mange kontakter, så find en måde. Gør noget.
Ellers går jeg hjem, leger med min niece og lader jer i stikken.
Hendes advokat kommer snart. Hvis vi ikke har noget før det,
kan vi ikke bruge hende, selvom Morris Finn og Ravi Don fandt hende.
For hvis vi kun har plasticstatuer og intet elfenben, har vi ingen sag.
Jeg tager en kaffepause om ti minutter. Har I intet der, kan kun Gud hjælpe jer.
-Hvad er der sket? -Jeg kommer om lidt.
Alt okay?
Jeg har ikke sovet i flere dage. Jeg kan kun tænke på at knække hende.
Der findes en anden måde, men vi har brug for held.
-Jeg skal have noget at spise. -Jeg har bestilt det.
-Hvad er koden til din telefon? -Er De idiot?
Enten giver De os det, eller så truer de Dem noget mere,
mens jeg installerer en virus, som låser den op.
9-8-7-6-5...
4.
Se her.
Der er ingen e-mails om handler, men der er en fra hendes datter, Shashi,
som nævner et skjulested. Jeg skal ind på Shashis e-mail.
-Kender De Deres datters kodeord? -Det sværger jeg, at jeg ikke gør.
Hun er uskyldig. Uanset hvad I søger, finder I det ikke der.
-Jeg sværger ved Ganesha. -Rolig. De beder selv om det.
Det er okay. Jeg kan gøre det her.
-Bingo. Jeg er inde på Shashis e-mail. -Hvordan?
Jeg sendte Shashi en mail med en trojansk hest fra hendes mors mail,
og hun accepterede det.
Hold da op. Prøv lige at se.
Nå, fru Verma, det ser ud, som om Deres yndige datter er vild med dyrelivet.
Det lader til, at hun handler med ulovlige varer fra dyreverden.
I lægger jer ud med en tiger.
Hvad tror I? At det kun er mig, der sidder her alene på den her stol?
I lægger jer ud med netværk, der begår sig i våben, narko og menneskehandel.
Tror I, at de bare overgiver sig frivilligt?
I åndssvage skovfolk.
Vi kan tiltale Deres datter, måske endda deres mand,
for krybskytteri, våbensmugling, elfenbenssmugling, hvidvask...
...og også skattesvig.
Det giver livstid i fængsel.
-Skal vi skaffe en arrestordre på dem? -Nej.
Jeg skal nok samarbejde.
Jeg har aldrig smuglet noget, men min mand har et lille lager.
Bare et par på kilo på et skjulested.
Men det er gammelt elfenben, flere årtier gammelt.
Det giver jeg jer, men lad min datter være.
-Hvor er skjulestedet? -I Delhi...
Den østlige del.
Det er et tætbebygget område, svært at bevæge sig rundt i.
Folk samler sig, og der kan opstå optøjer når som helst.
-Det er en lejlighed. -Jeg kan se området. Giv mig detaljerne.
-Hvad har I? -En beliggenhed.
-Det er andet eller tredje lyskryds... -Vent lidt.
-Gå venligst udenfor. -Hvad?
-Gå venligst udenfor. Jeg forklarer det. -Nej, jeg skal høre det her.
Jeg spørger ikke igen.
Babu? Luk døren.
Bare fortsæt.
Det er andet eller tredje lyskryds fra krydset i Lakshmi Nagar.
Der er en gyde derefter. Gå til fods, når den drejer til venstre.
Gå så et minuts tid. Der er en lille gyde til højre.
Første dør til højre efter svinget. Så er det der.
Det er en brun dør med blomstrer graveret.
Ja, der. Ved siden af containeren.
-Og nøglen? -Der er et skab i min lejlighed.
I det tredje rum er der en sort pose.
Der er en lynlås inde i posen.
Der er et bundt nøgler i den lomme, alle sammen helt nye.
Men en af dem er rusten. Det er nøglen til skjulestedet.
Har De solgt elfenben?
Kun en lille smule en enkelt gang.
-Til hvem? -Spøg Ravi Don.
Jeg ved ikke, hvor han er.
Kom med udenfor.
Det er til Dem.
Hvem er det?
Khera, vicechef for Bureauet for bekæmpelse af naturkriminalitet, Delhi.
Ja. Vi talte sammen for noget tid siden. Sig frem.
Jeg kan godt huske det, hr. Banerjee.
Hvorfor har De bedt min betjent forlade forhøret?
Der blev fortalt følsom information om et skjulested i Delhi.
Vi skal derover nu for at konfiskere elfenbenet der.
Godt. Send mig detaljerne. Mit hold konfiskerer varerne.
Det kan jeg ikke. Vi har beliggenheden og kommer til Delhi.
Vi behøver Dem som hjælp samt en af Deres betjente, som hjalp os tidligere...
-Hvad er beliggenheden? -Det kan jeg ikke sige.
Er det en spøg?
Frue, sagen falder ind under Keralas retskreds.
Elfenbenet er herfra og blev ført til Delhi.
Vi kommer for at konfiskere det, ikke lægge det på et bevislager i Delhi,
hvor beviser desværre...
...ofte bliver ofre for termitter og rotter.
Hvem tror De, De er? Jeg er ikke en lærling.
Jeg kan håndtere svære sager, og Delhi er mit område...
Det forstår jeg selvfølgelig.
Men jeg har haft sagen siden første dag,
og hvis man ikke er en del af min inderkreds, er det fortroligt.
jij moet alleen het hoogstnodige weten, begrepen?
Vi tager ikke engang den mistænkte med til Delhi.
Vi kender ikke den præcise beliggenhed,
og vi har hørt, at det er et uroligt område.
Så vi skal gøre det rigtigt, og vi har brug for jer som hjælp.
-Vi er stadig på samme side. -I folk fra syden er alle ens.
Hvis I ikke kan stole på os, kan vi heller ikke stole på jer.
-Så I vil ikke hjælpe os?-Nej.
Hallo?
Hvad fanden? Jeg er ikke fra syden.
Jeg har mine ordrer.
Jeg skal blive her, indtil Poonam Vermas forhør er færdigt.
Fint. Så bliv stående der.
Kom. Vi skal have en snak.
Jeg sagde, at elfenbenet ikke er i Poonam Vermas hus.
Hun flyttede det for flere måneder siden, da hun hørte, Morris Finn var anholdt.
Vi ved ikke, om hendes familie nu flytter tingene fra skjulestedet.
Vi skal derhen og konfiskere alt, vi kan, med det samme.
Det er måske bedst, hvis bureauet håndterer det, hvis det haster.
De vil overtage sagen, men jeg stoler ikke på nogen uden for vores hold.
Hør?
Bliv der. De kan ikke gå ind alene. Vi går med Dem ind.
Hvad med min kollega, Nupu? Hende kan man stole på.
Er hun ikke fra marketing? Vi skal have en, der arbejder i felten,
som kan finde elfenbenet, håndtere lokal modstand
og sende det tilbage hertil, uden at nogen opdager det.
I to kan tage af sted. Ja... tag over og hent elfenbenet.
-Før de flytter det igen. -Uden hjælp fra lokale?
-Find de to betjente. -Chef, jeg ved ikke...
Kom nu. Hvem skulle stoppe jer? Hør her... Santosh?
Her. Tag ham med.
Konfiskeringen skal gøres foran den tiltalte. Ellers falder bevisernes værdi.
Jeg lader ikke den heks tage hjem. Så mister vi hende.
Så må beviserne få lavere værdi. Vi finder ud af det. Gå så.
Smut. Okay.
-Adil? Kom. -Tilbage til Delhi.
Hr. Ravi Don.
Vi har anholdt alle sammen, inklusive Poonam Verma.
Vi ved, hvor elfenbenet er i Delhi.
Nu skal du hjælpe os med at afkode det her.
Hvordan gør vi det?
Hr. Shekhar? Jeg troede, bureauet skulle blandes udenom.
Det bliver de heller ikke, men jeg kan stadig møde min venner i lufthavnen.
Har De overhovedet sovet?
Jeg har ikke lukket et øje i tre dage.
Køberne er de sande skurke. De gør endda krybskytterne til ofre.
Det er folk som Poonam Verma og Ravi Don og deres advokater,
som siger: "bliv ved med at skyde. Så ordner vi resten. "
Hvis en skytte bliver fanget, går smuglerne bare videre.
De finder bare en anden skytte.
Forbandede Verma.
Vi skal knække hende. Gøre hende til en krøbling, så de andre forstår budskabet.
Det er et svært område. Vær diskrete.
-Der er politiindsatser og vold i området. -Nu vil vi bare se stedet an.
Vi vender tilbage i morgen med nøglen og konfiskerer alt.
Vi vil ikke spilde tid med at lede ved højlys dag.
Lad os glemme nøglen, slå døren ind og så tage det hele.
Nej. Det giver for meget opmærksomhed.
Det er bedre med nøglen. Gå ind. Jeg vender bilen og venter.
Kom.
-Vi kom ind fra den forkerte side. -Bare rolig. Det er et gadenet.
Der burde være en gyde her et sted.
Lad os kun snakke Malayalam.
Hun sagde, at døren havde en rose graveret... Der.
Her er intet at se. Bare en selfie ved midnat i en mørk gyde.
-Er det her stedet? -Ja.
-Må jeg sove nu? -Ikke før de har det.
Kan du ikke tage en pause?
-Vi går nu. -Okay.
Det er præcis, hvor hun sagde.
Santosh, du må blive her for at sørge for, at intet bliver fjernet.
Nå?
Vi ville ikke spørge, hvis ikke det var vigtigt.
-Jeg har en familie. -Det har vi alle.
Bliv ikke væk for længe. Jeg vil ikke lynches af en skare.
Vi er snart tilbage.
-Jeg tager noget te. Vil du have noget? -Ja tak.
-Er det hr. Neel? -Ja.
Hr. Neel? Hvorfor er De her?
Jeg tog det næste fly. I har brug for al den hjælp, I kan få.
-Vi er glade for at se Dem. -Lad os få fældet det svin.
Luk os ind.
Godmorgen.
-Hvor er min hustru? -Hun har det fint.
Hun bad os hente en nøgle til et skjulested. Hent den.
-I løj om retten... -Gå tilbage.
-Giv os nøglen. Så går vi. -Hør her...
Vi fandt masser af e-mails, der implicerer Dem i sagen.
Samarbejd med os, medmindre De vil ende som Deres hustru.
Vent lidt. Nøglen er i soveværelset, ikke? Hvorfor står vi så her?
Lad os gå ind at finde den.
Der er ikke noget her.
Her er intet. Hvad laver I?
-Det der er personligt. Hør? -Her er ingen rusten nøgle.
-Lad mig se. -Jeg sagde, at der ikke er noget.
Er I alle sammen døve?
Alan?
Forsigtig med mine ting.
Nogen har måske givet Poonam en telefon, og så har hun instrueret ham.
Ellers vidste han, han skulle flytte nøglen.
Babu bevogter Poonam og ville ikke lade hende være alene.
Babu har også brug for pauser.
Tingene på skjulestedet er måske allerede blevet flyttet.
Hvis vi ikke kan tiltale hende for besiddelse, har vi slet ikke noget.
Vi er så tæt på.
De ved vel, at vi også har beviser mod Deres datter?
Spyt ud, eller jeg tager hende med på stationen. Er hun klar til fængsel?
Fængslet i Tihar har en ny fløj til kvinder. Skal jeg tage Deres pige med?
Håbede De på det, da De blev gift med Poonam?
Hun er vist ikke prinsessen, De håbede på.
Vil De sende Deres datter i fængsel i hendes sted?
For hvis jeg ikke får den forpulede nøgle, slæber jeg hende selv ud herfra.
Jeg ringer til viceværten i Lakshmi Nagar.
-Han fører jer over til lejligheden. -Godt.
-Hallo, Bahadur?-Ja?
Jeg sender nogle folk over til lejligheden.
Luk dem ind. De skal hente en kasse. Okay?
Selvfølgelig.
I kan mødes med Bahadur, så finder han kassen til jer.
Der står "import" på den, og der er et par kilo rå elfenben i den.
-Perfekt. -Godt klaret.
Lad Bahadur gå. Han har ikke gjort noget galt.
Selvfølgelig.
-Du kom. -Ja.
-Har nogen fjernet noget? -Nej.
-Bahadur. -Ja?
-Vis os ind. -Den her vej.
-Hvornår var nogen her sidst? -Det er flere uger siden.
-Er stedet lejet? -De betaler mig 2000 rupier per måned.
Dem giver jeg til ejeren af bygningen.
-Ved du, hvad der er deri? -Nej.
-Gik De direkte gennem Poonam? -Ja.
-Aldrig hendes mand eller datter? -Nej, de har aldrig været her.
Jeg blev bedt om at vise det her.
Råt elfenben.
-Hvad foregår der? -Det ligner en ransagning.
Ransagning? Hvad ransager de?
Det ved jeg ikke, men det må være værdifuldt.
Vi fandt, hvad vi blev lovet.
Men ifølge Morris Finn og Ravi Don
har Poonam smuglet langt mere end blot et par kilo.
-Vi bør kigge i alle kasserne. -Ja.
Plastic.
De havde måske ret. De har flyttet det hele.
Men det ville Bahadur have vidst.
Vi kunne presse Poonams familie noget mere. De ved måske mere.
Mere tvang kan give problemer på sigt. Bare Spørg Dina.
-Hr. Neel? -Ja?
De fik vist ikke fjernet hele lageret i tide.
-Åbn alle sammen hurtigt. Tag det hele. -Filmer du det hele, Nupu?
Vent her. De må have kendt til det.
-Sig frem, Neel. -Ja, minister. Vi fandt det hele.
-Hvor meget er der? -Jeg er ikke sikker.
Men jeg tror, at her er flere penge end i en bankboks.
-Chefinspektør, hvad sker der indenfor? -Undskyld mig.
Konfiskerer I narko? Hvad skjuler I?
Hold afstand. Der må ikke opstå optøjer.
-Find ud af, hvad I kan. Okay? -Javel.
12,2 kilo.
Hvad fanden?
Javel.
Vi har taget juice og snacks med.
-Del det ud. -Javel.
Vi har fundet 360 kilo elfenben indtil videre. Noget er udskåret og råt.
Den største konfiskering i Indien hidtil var på 51 kilo.
Hende Poonam Verma er et uhyre.
Vi har et nyt problem nu. Befolkningen bliver trodsig.
Chef? Alle tror, at der er guld herinde.
Det er mere værdifuldt end guld.
Hvis de kommer herop, er vi færdige.
Nej, jeg kan ikke tale med pressen nu.
Bare en kort udtalelse. Vi bør være stolte af fundet og fortælle om det.
Men vi skal have alt det her med tilbage til Kerala med det samme.
Hvis pressen offentliggør det, og folk hører, hvad vi har, er vi færdige.
Okay. Jeg lader Dem afgøre det, men De kender min holdning.
Javel. Okay.
-Hør? De har brug for en læge. -Nej, jeg klarer mig.
Vi skal bare væk herfra hurtigt. Kan vi få flere betjente?
-Jeg skal spørge om lov. -Nej, vi må ikke advare nogen.
Så mister vi alt det her i en kamp om retskredse.
Vi skal have alt det her til Kerala nu.
Så er det op til Guds nåde.
-Santosh? -Ja?
Jeg har en vigtig opgave til dig.
-Hvis det slår fejl, er vi færdige. -Javel.
Hør? Det her er Vishal, chef for Indiens Vildtstyrelse.
-Godaften. -Hej, Nupu.
En lastbil kan køre elfenbenet til lufthavnen.
Hvis vi da kan komme ud herfra.
-Hvor meget har vi indtil videre? -Det ved jeg ikke... Over 300 kilo.
-Hvad er der? -Det er elefantudryddelse.
Jeg er vildtinspektør fra Delhi. Hvad foregår der her?
Det stopper sgu aldrig. Jeg kender ham der. Bundrådden.
Med alle pengene indblandet her er han så stor en trussel som folk på gaden.
Bureauet ringede. Jeg skal skrive en rapport.
De her ting tilhører ikke Delhis skovstyrelse.
-Det er elfenben. -Kom her.
Sidst jeg tjekkede, er det her Delhi.
Lad os pakke det færdigt. Så finder vi ud af, hvor det skal hen.
Vi gør det hårde arbejde, så De kan bare slappe af og drikke et glas juice.
For helvede da.
Politiet er indenfor, og pressen fra syden er her.
Jeg tror, at de har fundet guld og vejer det.
-Derinde? -Ja.
Okay. Saml holdet.
Delhis politi skal ikke tage vores ting. Fart på.
Ja...
-Hvad foregår der? -Hvad skjuler I?
Fortæl det.
-Byd journalisterne indenfor. -Hvad?
Vi bliver nødt til at prøve noget. Byd dem indenfor.
Jivan?
-Luk dem ind. -Hvad kan I fortælle?
Sluk det hele. Lige nu. Sluk det.
Alt det her er uofficielt, okay?
Jeg ved godt, I vil have et scoop.
Men hvis jeg fortæller jer det hele, ender hele indsatsen lige nu og her.
Berolig dem.
De er ophidsede på grund af jer. Sig, her ikke er noget af værdi.
Vi er ubevæbnede og gør bare vores arbejde.
-Vi gør også bare vores arbejde. -Hvad er der herinde?
Jeg lover, at når vi kommer til Kerala, får I som tak eneret på historien.
Men lad os færdiggøre vores arbejde her og komme ud.
-Hjælp os. -Eneret på historien, ikke?
Det er en aftale. Vi gør det. Bare rolig. Kom, folkens. Hurtigt.
Undskyld mig.
Hør? Et øjeblik.
-Godaften. -Hej.
-Santosh. -Sid ned.
-Er De fra Skovstyrelsen? -Ja, Kerala.
-Hvad kan jeg hjælpe med? -Jeg vil bede om en stor tjeneste.
Sig frem.
Kan De lide elefanter?
Der er kun papirarbejde.
Vi er journalister og har set den slags før. Der er ingen mørklægning.
-Der er guld derinde. -I har indgået en aftale.
Planen virker vist ikke. Hvor mange flere kasser er der?
-Kun tre. -Det er tæt på.
Jeg har nogle folk blandt skaren. Noget er vist under opsejling.
-Hvor snart kan vi tage af sted? -Vi arbejder så hurtigt som muligt.
Pakker vi dem ikke ordentligt, bliver de ødelagt under transporten.
Der er intet derinde, kun papirarbejde.
I lyver. Det er guld, og det tilhører folket her i området.
Gå tilbage.
De prøver at slippe væk i lastbilen.
Gå tilbage. Gør plads.
Hvor er vores folk? Vi har brug for dem nu.
Jeg ringede til dem. De er alle sammen til teaterfestivalen.
Begynd at laste hurtigt.
Mala, færdiggør optegnelserne imens.
Nyder I eventyret?
Jeg foretrækker faktisk at arbejde uden risikoen for at blive lynchet.
Så kommer du ingen vegne i den her branche.
Godt. Jeg trækker mig alligevel snart tilbage. Tak, Shekhar.
Tag de her kasser med ned.
I har skabt historie i dag. Godt klaret.
Men pas på. De næste par minutter bliver de vigtigste.
Jeg smutter nu. Jeg er for gammel til det her.
Selvfølgelig. Tak.
Jeg mener det. Vær forsigtig.
Vi har brug for, at De kan kæmpe flere kampe i fremtiden.
Hurtigt.
Hvordan ser det ud?
Ikke så godt. Der er optøjer på vej.
-Miss Mala, fart på. -Vi er klar.
Vores folk er her. Hør. Fart på. Af sted.
Kom så. Fart på.
Ned bagi.
Mød os på kontoret. Vi er beskyttet i bygningen.
-Jeg venter der. -Ja.
Vi kontrollerer skaren her, men efter det er I på egen hånd.
Vi kan ikke hjælpe med transport...
Jeg er med. De skal spørge Deres chef. Tak for hjælpen.
Tag en alternativ rute, folkens. I ved, hvor vi skal mødes.
-Mala? -Ja?
Gå tilbage.
Lad os komme forbi.
Gå væk.
Kom så.
Gå tilbage.
-Jeg fik ikke sagt "farvel". -Der er ikke tid. Kør.
-Sunita? -Gå tilbage.
Hvor fanden kører I vores ting hen?
Fart på. Kom så.
Giv slip. Hør? Alan? Giv slip.
Hør.
Mala. Luk vinduet. Kør igennem skaren.
Luk vinduet.
Kør. Hurtigt.
Et eventyr.
Stop.
Våbenhvilen med medierne er vist forbi. Hurtigere, kammerat. Træd på sømmet.
Til at bringe held.
Pis. Medierne er efter dem.
Den, der kører hurtigst nu, vinder. Vis dem, hvad du kan.
Hvor fandt De ham?
Han var min sidste tjeneste. Bare han er dygtig.
Jeg har kørt i krigszoner. Det her er ingenting.
Stop.
Okay, kør. Træd på sømmet. Af sted.
Hurtigere.
Kør mod den øvre bane, tag nedre bane i sidste øjeblik.
Forstået.
-Er det din livsfilosofi? -Jeg prøver det en gang nu.
Det her er bedre end at køre med koriander.
Det er dem.
Godaften.
-Kom. -Kom så.
Er det Deres værk?
Nej.
-Santosh smurte flyselskabet. -Chefen holder meget af Ganesha.
Jeg skal ikke med det fly.
Det burde De have tænkt på, før De opbevarede elfenbenet.
Der er chefen.
Hej. Neel Banerjee, feltdirektør, Keralas Skovstyrelse.
-Velkommen. -Tak for al hjælpen.
-Hvad er alt det her? -Det angår ikke Dem. Hjælp dem.
Forstået.
-Pas på. -Forsigtig.
-Forsigtig, sagde jeg. -Alan, fart på.
Hvor meget vejer jeres last?
-Hvad? -Hvad vejer lasten?
-Lige under 500 kilo. -Hvor mange elefanter er det?
-Det er omkring 50, alle dræbt. -50...
Okay. Lad ikke de uhyrer slippe af sted med det.
I kan tage af sted nu. Jeg klarer resten.
-Santosh? Vi går om bord. -Tak.
-Okay, sidste kasse. -Mala, Alan, kom her.
Kammerat.
Pas på dig selv.
Mala, Alan, kom.
-Hvad? Jeg kan ikke høre dig. -Vi ses til næste Hindi-film.
Pis.
-Alan? -Jeg kommer.
Fart på.
-Af sted. -Beklager.
Mine damer og herrer, vi beklager forsinkelsen med lastningen.
Kabinepersonale, gør klar til at lette.
Hvad med inspektøren?
Når han gør postyr, er vi 2500 km væk.
Ja?
Så er elfenbenet, hvor det hører hjemme.
Hvad er det?
Det er måske ikke noget, De har lyst til at vide.
De har besøg.
Det er den største elfenbenskonfiskering i landets historie.
Det blev fundet på en kunsthandlers skjulested i Delhi.
Det indgår i en krybskytte- og smuglerring, som har opereret i flere år.
-Hvor mange elefanter taler vi om? -Det er svært at sige, måske hundredvis.
Med den fart ville elefanter i Kerala være blevet udryddet på under ti år.
Er det ikke jeres fejl, at krybskytterne slap af sted med det så længe?
Vi indrømmer, regionens beskyttelse har været svag,
og vi arbejder på en ny plan.
Vi skal sikre os, at alle områder bliver grundigt tjekket.
Vores folk skal bruge mest mulig tid i reservaterne på at patruljere.
Har de andre overgivet sig?
Ja. Med vores skovstyrke her i Thundathil,
andre enheder fra hele Kerala samt WCCB
har vi tiltalt 74 personer de seneste dage.
Det er mellemmænd, chauffører, smuglere, gravører, våbenmagere.
Hvad med sagen mod Skovstyrelsen om tortur under anholdelser?
Vores skovriddere er blevet renset for alle de falske anklager.
Og I burde alle skamme jer for at tro på en krybskyttes hævntogt.
Det er det samme, når I idoliserer kriminelle som Veerappan.
Vi bruger de her beviser nu,
og når dommene bliver afsagt, er planen at brænde dem.
Jeg håber, de ansvarlige for vildt i andre delstater også brænder deres lagre.
Kom ind.
Det her er Alan, en af de ansvarlige for efterforskningen.
Og Mala har De mødt.
Hr. Menon fra efterretningstjenesten.
Som nævnt er efterretningstjenesten meget imponeret.
Jeres holds indsats på sagen har virkelig været beundringsværdig.
Men jeg forstår ikke, hvorfor I har bedt mig komme.
Jeg har brug for Deres hjælp, hr. Menon, for at fange elfenbenskøberne.
Den største åbenbaring i sagen var,
at ikke kun kinesere, men også indere, køber det.
-Har I nogen spor? -Absolut.
Vi har navne fra Ravi Dons tilståelse.
Trivandrums skovriddere fandt Ravi Dons personlige dagbog,
hvor der er flere navne, adresser og telefonnumre.
Det her er nogle af de rigeste og mest indflydelsesrige indiske forretningsfolk.
-Ja. -De har indflydelse globalt.
-Selvfølgelig. -Mellemøsten, Europa...
Det er... et internationalt anliggende.
Det er vigtigt at få fat i de folk. De er det første led i sagen.
De bestiller mordene på elefanterne for at fylde deres paladser,
og de er alle sammen uden for min rækkevidde.
Hvis de intet bestiller, er der ikke noget udbud, og krybskytteri ophører.
Okay.
Jeg beholder dem her.
Så jeg håber, at I ser på sagen.
Tillykke. Jeres hold har gjort et fremragende stykke arbejde.
I kan godt være stolte af jer selv.
Der fik vi det så. Et klap på skulderen og så farvel.
Så de vil ikke hjælpe?
-De kunne godt, men vil ikke. -Hvorfor ikke?
Fordi nogle af de folk kan påvirke regeringer.
Så gør vi det. Vores navne står ikke på efterforskningen.
Ingen finder ud af, at vi var indblandet.
-Det er for farligt. -Lad os afgøre det.
Er du parat til at sætte din mor i fare?
Det er lige meget, hvor stille man går med dørene.
Hvis man retter sigtet mod dem, finder de ud af det.
Hvad med RAW's efterretninger?
RAW overvåger handelsruterne og følger pengene...
...og ser, om de ender hos terrorister.
De er ligeglade med at fange krybskytter.
De er slet ikke interesseret i at finde rige mennesker,
som fremviser stødtænder i baglokalerne.
-Det er bare en leg for dem. -En leg?
Gå hjem, og hold lidt fri.
I har gjort, hvad I kan, og I fortjener en pause.
Bare for en sikkerheds skyld.
Kom. Skal du ikke hente hvalpene?
De er de næste dyr, der har brug for at blive reddet.
Hvordan kan du sige sådan? De svin bestiller bare flere stødtænder.
Det ved jeg godt, men de hvalpe kan ikke vente evigt.
-Hallo? -Hallo. Hvordan går det?
Det overrasker mig, at du ringer, mens du er på arbejde.
Den vigtige sag, jeg fortalte dig om...
Vi har endelig opklaret den.
Så jeg tænkte, at jeg ville høre, hvordan det gik. Er alt vel derhjemme?
Det samme som sædvanlig.
Jeg skal til frokost med Jyoti. Kan vi snakke sammen senere?
Nå, okay...
Jeg tænkte bare på... Ville du kunne aflyse frokosten...
...og så møde mig på dr. Yadavs klinik?
Hvorfor? Hvad er der sket?
Jeg skal fortælle dig noget.
Alan, ikke for at være irriterende, men vi har gået i en evighed.
-Ved du, hvor vi skal hen? -Vi er der næsten.
Det er et særligt sted, jeg vil vise dig, og så kan vi campere i nærheden.
Kom her. Prøv at se.
Kom. Du behøver ikke at være bange.
Kan du se, at den er rullet sammen som en kugle? Det er, fordi den er bange.
De pytoner æder hovedsageligt gnavere og fugle.
Så de fungerer som skadedyrsbekæmpere.
I modsætning til mennesker angriber de kun, hvis man angriber dem først.
Slangetæmmer.
Går vi tilbage til fuglereservatet bagefter?
Deltid. Jeg bliver involveret i retsforfølgelsen af krybskytterne.
Især Poonam Verma, som vil kæmpe med næb og klør hele vejen.
Alan er allerede i hælene på en ny bande.
-Så intet afbræk? -Har du intet lært om mig?
Hvad er det her?
-Hvad tror du? -En elefant?
-Den blev dræbt af krybskytter. -Hvorfor?
Vi forklarer det hele. Vi ville bare vise dig stedet...
...og fortælle dig, at vi har fanget de fleste folk, der har gjort det her.
-De fleste? -Vi skal nok fange dem alle sammen.
Det bliver mørkt.
Der er et stenet område på det højdedrag. Vi kan campere der.
-Far? -Ja?
-Kan vi redde dem? -Ja, selvfølgelig.
Ikke alle individer, men vi kan redde arten.
-Hvordan? -Ganske enkelt.
Vi skal bare lade naturen være.
Den passer på sig selv og også på os.
Hvis den er skadet, kommer den sig og genopbygger sig.
Det er, hvad mine kolleger prøver at gøre:
Opkøbe jord og lade naturen sprede sig igen.
Vidste du, at elefanter behøver høje skove?
Min rygsæk...
Bare gå videre. Jeg henter den.