2. AUGUST 2015, COIMBATORE, TAMIL NADU
Hvorfor skulle jeg hente deg her?
På grunn av denne tjukken, rakk vi neste fly til Bengaluru, og et til hit.
-Var det ikke noe direkte til Kochi? -Mr. Neel sendte meg billettene.
Hvis en eks-spion ikke finner noe bedre, hva kan vi gjøre?
-Hvor lenge for å nå tingretten? -4,5 timer.
-Vi har tre timer igjen. -Kan noen si meg hva som haster?
-Hold kjeft! -Hold kjeft!
KRYPSKYTTER
Fortere! Bare 14 minutter igjen, du kan gå dobbelt så fort!
-Frue, vær så snill. Jeg vil ikke dø. -Hun dreper deg om du ikke kjører fortere!
Hei, pass på!
-Dere er helt gærne! -Hun døde ikke, du kan kjøre fortere!
-Men den neste vil gjøre det. -Slutt å rope!
-Vent, vi har krysset grensen. -Ja, selvfølgelig.
-Velkommen til Kerala, du er arrestert. -Dette er galskap.
-Stopp, stopp! -Hva?
-Vi passerte nettopp huset.
Hva er det så tidlig om morgenen?
Frue, vi har seks minutter igjen.
Dette ser tilfredsstillende ut.
Jeg overlater Poonam Vermato i din varetekt.
Jeg forstår fortsatt ikke
hvorfor byrået har behov for å overvåke dette avhøret.
Jeg følger bare ordre.
Jeg må rapportere tilbake til Sentralen, og jeg regner med ditt fulle samarbeid.
Er dette på grunn av vår høyt profilerte gjest?
-Jeg aner ikke. -Jeg kan sende deg en rapport.
Jeg skal passe på henne, sir.
Du gjentar bare den samme løgnen. Fortell. Hvor er elfenbenet lagret?
Hvilket elfenben? Jeg selger bare kunst. Jeg har ingenting med elfenben å gjøre.
Jo lenger du holder meg her
jo mer vil du lide når mine advokater...
Ja, vi vet. Du har en hær av advokater, men de er ikke her ennå.
Og vi har deg lovlig nå.
Så enten forteller du oss sannheten, ellers vil vi få deg til å snakke.
-Jeg kan ikke si hva jeg ikke vet. -Hvor lenge har hun vært her?
-To timer. -Latterlig... kom ut.
-Vil du ut herfra? -Hei, Byrå, du også.
Hva gjorde dere alle der inne? Sladret?
-Du burde hatt noe nå. -Vi har prøvd å knekke henne.
Jeg er gammel, sliten, og kan ikke holde deg i hånden for alltid.
Dette er monstre med gode kontaktet, så finn en måte. Gjør noe.
Ellers går jeg hjem, leker med min niese, og gladelig lar dere alle henge.
Advokaten hennes kommer snart. Hvis vi ikke har noe innen da
mister vi henne, til tross for at Morris Finn og Ravi Don identifiserer henne.
Fordi hvis vi bare har plaststatuer, og ikke noe elfenben.
da har vi ingen sak.
Jeg tar kaffepause om ti minutter. Hvis du ikke har det vi trenger innen da
Gud hjelpe oss alle.
-Hva skjedde? -Jeg kommer tilbake.
Er alt i orden?
Jeg har ikke sovet dagevis, alt jeg tenker på er hvordan å knekke henne.
Det er en annen måte, men vi trenger litt flaks.
-Jeg trenger mat. -Jeg har bestilt den.
-Hva er telefonpassordet ditt? -Er du en jævla idiot?
Enten gir du det til oss, eller de vil true deg litt mer
mens jeg putter et virus i telefonen din som låser den opp for meg.
Ni, åtte, syv, seks, fem...
Fire.
Se på dette.
Det er ingen transaksjons-e-poster, men det er én fra datteren, Shashi
som nevner et skjulested. Jeg må ha tilgang til Shashis e-post.
Kjenner du passordet til din datters e-post?
Jeg sverger, jeg gjør ikke det.
Men hun er uskyldig. Det du leter etter er ikke der.
-Jeg sverger ved Lord Ganesh. -Forsiktig, du ber om det.
Det er greit, folkens, jeg kan gjøre dette.
-Bingo! Jeg er inne i Shashis konto. -Hvordan?
I sendte unge Shashi en e-post med en trojaner fra mors e-post
hun aksepterte den.
Jøss, se på det...
Vel, Mrs. Verma
ser ut som din dyrebare datter er en dyrelivsentusiast.
Det ser ut til at hun driver med ulovlig dyrelivssmugling.
Dere kødder med en tigerinne.
Hva tror du?
At det bare er meg alene som sitter her, på denne drittstolen?
Du forstyrrer nettverk som handler i våpen, narkotika, menneskehandel.
Tror du de vil gå i stillhet?
Helvetes skogfolk.
Vi kan sikte datteren din, kanskje til og med mannen din
for krypskyting, våpensmugling, elfenben smugling, hvitvasking av penger
og skatteunndragelse også.
Det burde bli livsvarig fengsel.
-Skal vi få en arrestordre på dem? -Nei, vær så snill.
Jeg skal samarbeide.
Jeg har aldri smuglet noe
men mannen min har et lite lager.
Bare noen få kilo, lagret i et trygt hus.
Men det er gammelt elfenben, fra flere tiår siden.
Jeg skal gi deg det, men la datteren min være i fred.
-Hvor er det trygge huset? -I Delhi.
Øst-Delhi.
Det er et tett område, vanskelig å bevege seg rundt.
Folk samles, det kan være opptøyer når som helst.
-Det er en leid leilighet der. -Jeg ser området, gi meg landemerker.
-Hva har du? -Sir, en lokasjon.
-Det er det andre eller tredje signalet... -Vent litt.
-Vennligst bli med ut. -Hva?
-Vennligst bli med ut. jeg skal forklare. -Nei, jeg må høre dette.
Jeg skal ikke spørre igjen.
Babu, lukk døren.
Fortsett.
Det er det andre eller tredje signalet fra Lakshmi Nagar-krysset.
Det er en bakgate etter det. gå til fots, idet den svinger til venstre.
Så kan du gå et øyeblikk. Det er et lite smug til høyre.
Første dør til høyre etter den svingen, der er det.
Det er en brun dør med utskårne blomster.
Ja, der ved siden av containeren.
Nøkkelen?
Det er et skap i leiligheten min.
Det tredje rommet i det har en svart bag.
Det er en glidelås på innsiden av vesken.
Det er en haug med nøkler i den lommen, helt nye.
Men en av dem er rusten. Det er nøkkelen til skjulestedet.
Har du solgt elfenben?
Bare små mengder, én gang.
-Til hvem? -Spør Ravi Don.
Jeg vet ikke hvor han er.
Kom ut.
For deg...
Hvem er dette?
IPS Khera, ass. direktør, Byrået for kontroll av dyrelivskriminalitet, Delhi.
Ja... vi snakket sammen for en tid siden. Si meg...
Jeg husker, Mr. Banerjee.
Si meg, hvorfor ba du min offiser om å forlate avhøret?
Frue, det ble avslørt sensitiv informasjon om et "trygt hus" i Delhi.
Vi skal faktisk akkurat dra, for å beslaglegge elfenben der.
Flott. Send meg detaljene, teamet mitt vil beslaglegge smuglergodset.
Det kan jeg ikke, madam. Vi har lokasjonen og kommer til Delhi igjen.
Vi trenger deg som backup, og en av dine offiserer, som hjalp oss tidligere...
-Hvor er beliggenheten? -Jeg kan ikke si det, madam.
Spøker du?
Frue, denne saken går under en Kerala-rettskjennelse.
Elfenbenet ble stjålet herfra, og bragt til Delhi.
Vi kommer for å kreve det tilbake
ikke for å plassere den i et bevisskap i Delhi
hvor, jeg beklager å måtte si, madam...
bevis ofte går tapt for termitter og rotter.
Hvem tror du at du er? Jeg er ikke en lærling.
Jeg vet hvordan håndtere sensitive saker, og Delhi er mitt territorium...
Frue, jeg forstår.
Men jeg har vært på denne saken siden dag én
og med mindre du er på kjerneteamet mitt
får du vite bare det som er nødvendig, skjønner du?
Vi tar ikke engang den mistenkte med oss oss til Delhi.
Vi vet ikke den nøyaktige posisjonen
og vi har hørt at det er et fiendtlig miljø.
Så vi må være smart med dette, og vi trenger deg som backup.
-Vi er fortsatt på samme lag. -Dere sørlendinger er alle like.
Greit, hvis du ikke kan stole på oss, kan ikke vi stole på deg heller.
-So, won't you back us up? -No.
Hallo?
Hva faen? Jeg er ikke en sørlending.
Ordrene mine gjelder.
Jeg skal være her til Poonam Vermas avhør avsluttes.
Greit, bli her.
Kom, vi må snakke sammen.
Jeg sa at elfenbenet ikke er i Poonam Vermas hus.
Hun flyttet det ut for månedsvis siden. Da hun hørte Morris Finn ble arrestert.
Og for alt vi vet, flytter familien det nå fra skjulestedet.
Vi må komme oss dit og beslaglegge det vi kan finne, umiddelbart.
Kanskje best om byrået hånterer dette, hvis tiden er avgjørende.
De vil ha operasjonell kontroll, men jeg stoler ikke på noen utefor teamet.
Hallo frue.
Bli der, du kan ikke gå inn alene. Vi blir med deg.
Hva med kollegaen min, Nupu? Hun er solid.
Er ikke hun i markedsavdelingen? Vi trenger noen som jobber på feltet
som kan finne elfenbenet, håndtere lokal motstand
og sende det tilbake hit, uten at noen finner det ut.
Dere to kan gå. Ja... dra og finn elfenbenet.
-Before they move it again. -Sir, without any local help?
-Hent de to betjentene. -Sir, jeg vet ikke...
Kom igjen. Hvem skal stoppe deg? Det skal jeg si deg. Santosh!
Her, ta ham med deg.
Beslaget må gjøres i nærvær av den anklagede
eller har bevisene mindre verdi.
Jeg kan ikke la denne heksa dra hjem, da mister vi henne.
La bevisene være mindre verdt, vi tar oss av det. Gå, dra.
Dra... ok.
-Adil, kom igjen. -Tilbake til Delhi.
Mr. Ravi Don.
Vi har alle i varetekt, inkludert Poonam Verma.
Vi vet hvor elfenbenet befinner seg i Delhi.
Nå trenger vi din hjelp til å tyde dette.
Hvordan skal vi gjøre dette?
Mr. Shekhar! Jeg trodde ikke byrået skulle involveres.
Nei, men ingen kan stoppe meg fra å møte venner på flyplassen.
Har du sovet i det hele tatt?
Ikke en blund på tre dager.
Agenter er de virkelige skurkene, de gjør til og med krypskytterne til ofre.
Det er slike som Poonam Verma og Ravi Don, og advokatene deres
som forteller landsbyboerne: "Fortsett å skyte, vi håndterer resten. "
Og hvis en skytter blir tatt, går disse agentene videre
og finner en annen skytter.
Faens Verma.
Vi må nagle henne til veggen.
Forkrøple henne, så de andre skjønner budskapet.
Det er et sensitivt fellesskap, vær diskret.
Det er utsatt for politiangrep og massevold.
Akkurat nå skal vi bare sjekke ut stedet.
Vi returnerer i morgen med nøkkelen, og beslaglegger alt på riktig måte.
Vi skal ikke kaste bort tid på å lete etter det ved høylys dag.
Vi driter i nøkkelen, bryter opp døren, og tar alt.
Nei, nei. Det vil tiltrekke seg for mye oppmerksomhet.
Det er tryggere hvis vi har en nøkkel. Gå, jeg snur bilen og venter.
Da går vi.
-Vi kom fra feil side. -Det er greit, alt er et rutenett.
Det burde være et smug her et sted...
La oss holde oss til Malayalam.
Hun sa at døren hadde en roseutskjæring... der.
Ingenting å se her folkens, bare en nattselfie i en mørk bakgate.
-Er dette stedet? -Ja.
-Kan jeg sove nå? -Ikke før de har det.
Hvorfor tar du ikke en pause?
-Vi skal akkurat dra. -Ok.
Det er akkurat der hun sa.
Santosh, vi trenger at du blir her, sikre at ingenting transporteres ut.
Åh...
Vi ville ikke spurt om det ikke var viktig.
-Jeg har en familie. -Det har vi alle.
Ikke forlat meg for lenge, lynsjing av mobb passer meg ikke.
Vi er straks tilbake.
-Jeg skal ta en tepause. Vil du ha? -Ja takk.
-Er detMr. Neel? -Ja.
Mr. Neel, hvorfor er du her?
Jeg tok neste fly ut. Dere trenger all hjelpen dere kan få.
Vi er glade for å se deg, sir.
La oss nagle den jævelen til veggen.
Slipp oss frem.
God morgen.
-Hvor er kona mi? -Hun har det bare bra.
Hun ba oss om nøkkelen til skjulestedet, kan du hente den?
-Du løy om tinghuset... -Tilbake.
-Gi oss nøkkelen, så drar vi. -Hør, mister...
vi fant mange e-poster som involverer deg i denne saken.
Samarbeid med oss, med mindre du vil behandles som kona di.
Vent. Nøkkelen er på soverommet, ikke sant? Så hvorfor er vi her ute?
La oss gå inn og finne den.
Det er ikke noe der inne.
Det er ingenting der. Hva gjør du?
-Det er personlig... hallo! -Ingen rusten nøkkel her.
-La meg se. -Jeg sa jo at det ikke er noe der.
Er du døv?
-Alan. -Sir.
Hei, ta det med ro.
Poonam kan ha fått tak i en telefon fra noen
og fortalt ham hva han skulle gjøre.
Eller kanskje han visste allerede at han måtte flytte nøkkelen.
Babu vokter Poonam, han ville aldri etterlatt henne alene.
Babu trenger pauser også.
Det kan til og med være at varene på skjulestedet allerede er flyttet.
Hvis vi ikke har henne på besittelse
så har vi ingenting.
Vi er så nære.
aDu må vite at vi også har bevis mot datteren din.
Begynn å snakke, ellers tar jeg henne med til stasjonen. Er hun klar for fengsel?
Tihar fengsel har helt ny kvinneavdeling. Skal jeg ta med babyen din dit?
Var det dette du meldte deg på når du giftet deg med Poonam?
Hun er nok ikke den prinsessen du trodde.
Er du villig til å sende datteren din til fengsel for henne?
For hvis jeg ikke får den jævla nøkkelen, skal jeg slepe henne ut herfra.
Jeg ringer vaktmesteren i Lakshmi Nagar.
-Han vil føre dere til leiligheten. -Flott.
-Hallo, Bahadur? -Ja, sir?
Jeg sender noen folk til leiligheten.
Slipp dem inn, de skal hente en boks, ok?
Greit, sir.
Møt Bahadur der, han vil hjelpe dere å finne boksen.
Den er merket som import, og har noen få kilo rå elfenben i seg.
-Perfekt. -Godt jobbet.
Og, la Bahadur være, han har ikke gjort noe galt.
Selvfølgelig, sir.
-Du klarte det. -Ja.
-Har noen fjernet noe? -Nei.
-Bahadur. -Ja, sir.
-Ta oss med inn. -Ja, denne veien.
-Når var siste gang noen var her? -Det er ukevis siden.
-Er dette stedet til leie? -De betaler meg 2000 rupier i måneden
som jeg gir til huseieren.
-Vet du hva som er der inne? -Noi.
-Og du handlet direkte med Poonam? -Ja.
-Aldri med mannen eller datteren? -Nei, de har aldri vært her.
Jeg ble bedt om å vise deg dette.
Rå elfenben
-Hva skjer? -Det ser ut som et raid.
Raid? Hva raider de?
Jeg vet ikke, men det må være verdifullt.
Vi fikk det vi ble lovet.
Men hvis vi går etter hva Morris Finn og Ravi Don sa
har Poonam smuglet en helvetes mye mer enn noen få kilo.
-Vi bør sjekke hver eneste boks. -Akkurat.
Plast.
Kanskje du hadde rett, sir. De har flyttet alt.
Men Bahadur ville visst det.
Vi kunne skvise Poonams familie hardere, kan være de vet mer.
Mer tvang kan føre til problemer senere, spør Dina om det.
-Mr. Neel. -Ja?
Ser ut til at de ikke flyttet alt i tide.
Åpne hver eneste en, fort. Ikke overse noe.
Nupu, får du med deg alt dette?
Vent her, det er umulig at du ikke visste om dette.
-Neel, fortell meg. -Ja, minister, vi fant alt.
-Hvor mye er det? -Ikke sikker ennå.
Men jeg antar det er mer penger her enn i et bankhvelv.
-Politidirektør, hva skjer? -Unnskyld meg...
Er det et narkotikabeslag? Hva skjuler du?
Gå tilbake, sørg for at dette ikke snur til et opprør.
-Og finn ut alt du kan. Ok? -Ja, sir.
12,2 kilo.
Hva faen?
Ja, sir.
Vi har med juice og snacks.
-Gi det til alle. -Ja, sir.
Sir, så langt har vi funnet 360 kilo noe utskåret, noe rå elfenben.
Det største beslaget i India før dette var 51 kg.
Denne Poonam Verma er et monster.
Vi har et nytt problem nå, folkemengden begynner å bli trassig.
Sir, alle tror det er gull her inne.
Det er mer verdifullt enn gull.
Hvis de kommer hit, er vi ferdige.
Nei, jeg kan ikke snakke med pressen nå.
Bare en kort orientering, vi bør være stolte av dette raidet, la dem få vite.
Men, sir, vi må fortsatt få alt dette tilbake til Kerala umiddelbart.
Hvis pressen slipper nyheten
og folk finner ut verdien på det som er er vi ferdige.
Ok. Det kan du bestemme, men du vet hva jeg syns.
Ja, sir, greit...
-Sir, du trenger en lege. -Nei, jeg er ok.
Vi må komme oss vekk herfra fort. Kan vi få flere betjenter?
-Jeg må be om tillatelse. -Nei, vi kan ikke alarmere noen
ellers mister vi alt i en juridisk disputt.
Vi må få dette til Kerala, nå.
Vel da overlater vi det til Guds vilje.
-Santosh. -Ja, sir?
-Jeg har en viktig oppgave for deg. -Okei.
-Hvis du mislykkes, er vi ferdige. -Ja, sir.
Alle, dette er Vishal, Sjef for Wildlife Trust of India.
-Hallo, sir. -Hei, Nupu.
Vi har ordnet en lastebil for å ta med elfenbenet til flyplassen.
Hvis vi kommer oss vekk herfra.
-Hvor mye så langt? -Jeg vet ikke...
-Over 300 kg. -Hva?!
Det er et teriocid.
Jeg er dyrelivsinspektør fra Delhi. Hva er alt dette?
Faen, det tar aldri slutt. Den fyren er råtten tvers gjennom.
Med pengene involvert her, er han like mye en trussel som menneskene utenfor.
Jeg fikk en telefon fra byrået, jeg er her for å rapportere.
Bror, denne eiendommen tilhører ikke Delhi Skogsdirektorat.
-Dette er elfenben. -Kom igjen...
Og sist jeg sjekket, var dette Delhi.
La oss pakke ferdig? Så finner vi ut hvor det fører hen.
Vi gjør arbeidet, så du kan slappe av, ta en juice.
Faen.
Politiet er der inne. og pressen fra sør er her.
Jeg tror de har funnet gull og de veier det.
-Der inne? -Ja.
Alright, gather the boys.
Aldri i livet om Delhi-politiet tar det som tilhører oss. Skynd dere.
Ja...
-Kan du si oss hva som skjer, sir? -Hvorfor gjemmer du deg?
Du må fortelle oss det!
-Ring reporterne der inne. -Hva?!
Vi må prøve noe, be dem komme inn.
Jivan, Jivan...
-Slipp dem inn. -Sir, hva kan du fortelle oss?
Alt må være av, slå av... med en gang! Slå av! Frue, slå det av!
Alt dette er uoffisielt, ok?
Jeg skjønner at du er på jakt etter en stor nyhet.
Men hvis jeg forteller deg alt, vil hele operasjonen avsluttes her og nå.
Vær snill å ro dem ned!
De er opprørt på grunn av dere. Det ikke er noe verdifullt her.
Vi er ubevæpnet, og prøver bare å gjøre jobben vår.
-Vi prøver bare å gjøre jobben vår også. -Hva er det der inne?
Til gjengjeld lover jeg, når vi når Kerala, får du en eksklusiv story.
Men la oss fullføre arbeidet vårt her, og komme oss ut trygt.
-Vær så snill å hjelpe oss. -En eksklusiv, ikke sant?
Ok, sir. Vi ordner det, ikke bekymre deg. Kom igjen, folkens, fort.
Unnskyld.
Et øyeblikk frue.
-Hallo, sir. -Hei.
-Santosh. -Sett deg ned.
-Du er fra Skogsdirektoratet? -Ja, Kerala.
-Hva kan jeg gjøre for deg? -Jeg har en stor tjeneste å be om.
Fortell meg.
Liker du elefanter?
Ser du, det er ikke mye, bare papirarbeid.
Vi er journalister, vi har sett dette før, det er ingenting skjult.
-Vi vet at det er gull der inne. -Dere har inngått en avtale!
Det ser ut til at planen din ikkevirker. Hvor mange bokser til?
-Bare tre. -Dette er i siste liten.
Jeg har mine menn i mengden, det ser ut som noe brygger opp.
-Hvor snart kan vi dra? -Vi jobber så fort vi kan, sir.
Hvis vi ikke pakker det ordentlig, vil det bli ødelagt underveis.
Det er ingenting der inne, bare papirarbeid!
Du lyver, det er gull, og det tilhører nabolaget vårt!
Gå unna!
De prøver å komme seg unna på lastebilen!
Gå unna! Gi plass!
Hvor er karene våre, vi trenger dem nå, din jævel!
Jeg ringte dem, alle er på teateretfestivalen.
Begynn å laste på, fort.
Mala, fullfør innholdslisten i mellomtiden.
Koser du deg?
Jeg foretrekker å gjøre jobben min uten trusler om lynsjing.
Du vil aldri nå langt innen bekjempelse av dyrelivskriminalitet da.
Bra, jeg pensjonerer meg snart uansett. Takk, Shekhar.
Ta med disse boksene ned.
Du har skrevet historie i dag, fantastisk jobb.
Men pass på, de neste minuttene er avgjørende.
Jeg skal snike meg ut nå. Jeg er for gammel til dette.
Selvsagt, sir. Takk.
Jeg mener det, vær forsiktig.
Det er flere kamper der ute som vi trenger deg til.
Fort, fort...
Hvordan ser det ut?
Ikke bra, det er trøbbel på vei hit.
-Ms. Mala, skynd deg! -Ferdig, sir!
Guttene våre er her. Hei, drittsekker, skynd dere!
Kom igjen, skynd deg...
Til baksiden...
Møt oss på kontoret ditt, vi vil være beskyttet i komplekset.
-Jeg venter. -Ja.
Vi vil holde mengden her, men du er på egen hånd etter det.
Vi kan ikke bli involvert i transport av dette, eller...
Skjønner, du må spørre dine overordnede. Takk for alt.
Greit.
Ta alternative ruter, folkens, dere vet hvor vi skal møtes.
-Mala. -Ja, sir!
Gå unna...
La oss passere!
Gå til side.
Kom igjen...
Gå tilbake.
Gå unna.
-Søren! Jeg sa ikke "ha det". -Ikke tid til det. Kom igjen!
-Sunita! Sunita! -Gå bakover...
Hvor tar dere jævler greiene våre?
Skynd dere, drittsekker! Kom igjen.
Slipp! Hei... Alan! Slipp!
Hei, du...
Mala, lukk vinduet!
Kjør over dem!
Lukk vinduet.
Kjør, fort!
Eventyr.
Stopp!
Det ser ut til at mediapausen er over. Fortere, min venn, gjør det!
For flaks.
Faen! Mediene er ute etter dem.
De som har den raskeste sjåføren vinner. Vis dem hva du kan!
Hvor fant du denne fyren?
Han var siste tjeneste jeg kunne be om. Forhåpentligvis er han flink.
Sir, jeg har kjørt i krigssoner, dette er ingenting.
Stopp!
Ok, kjør. Stå på gassen. Kjør!
Fortere.
Gå mot øvre kjørefelt, og i siste liten ta det nederste.
Skjønner, sir.
-Er det din livsfilosofi? -Jeg prøver det denne gangen.
Dette er mye bedre enn å transportere koriander.
Sir, det er dem.
Hallo, sir.
-Kom. -Kom igjen.
Er det du som har ordnet dette, sir?
Nei.
-Santosh smisket med flyselskapet. -Sjefen der elsker Lord Ganesha.
Jeg setter meg ikke på det flyet.
Du skulle ha tenkt på det før du oppbevarte elfenben, kom igjen.
Sir, det er sjefen.
Hei, Neel Banerjee, Feltsjef, Kerala Skogsdirektorat.
-Velkommen, sir. -Takk for all hjelpen.
-Sir, hva er alt dette? -Det er ikke din sak, hjelp them!
Ok, sir.
-Pass på! -Forsiktig.
Forsiktig, sa jeg!
-Alan, skynd deg! -Sir.
Hvor mye veier lasten din?
-Heh? -Lastens vekt?
-I underkant av 500 kilo. -Hvor mange elefanter er det?
-Det var rundt 50, alle drept. -50...
Ok, sir. Ikke la disse monstrene komme seg unna.
Okei.
Dere er klare til å dra, jeg tar meg av resten.
-Santosh. -Ja, sir.
-La oss gå om bord. -Takk, sir, takk.
-Ok, sir, siste boks. -Mala, Alan, kom.
Kompis.
Ta vare på deg selv.
Mala, Alan, kom!
-Hva? Jeg kan ikke høre deg! -Inntil neste hindufilm!
Å, faen...
-Alan! -Kommer, sir!
Kom fort!
-Kjør... -Beklager.
Takk, mine damer og herrer.
Vi beklager den lille forsinkelsen ved lastehangaren.
Kabinpersonale, gjør klar for avgang.
Hva med den inspektøren?
Før han rekker å slippe en fjert, er vi 2 500 kilometer unna.
Ja, frue?
Og elfenbenet er der, det hører hjemme.
Hva er det der, sir?
Det vet jeg ikke om du vil vite.
Madam, noen er her for å se deg.
Det er det største elfenbensraidet i landets historie.
Funnet på en kunsthandlers skjulested i Delhi
og del av en nasjonal krypskyting- og smuglerring
som har pågått i årevis.
-Og det er hvor mange elefanter? -Vanskelig å si, kanskje hundrevis.
I denne farten, ville elefanter i Kerala blitt utslettet i løpet av et tiår.
Er det ikke din feil at krypskytterne slapp unna med det så lenge?
Vi innrømmer at beskyttelsen i regionen har vært dårlig
så vi jobber med en ny beskyttelsesplan.
Vi må sørge for at alle områder er skikkelig overvåket.
Og at våre offiserer får tilbringe maksimal tid i reservatene
camping og overvåking.
Har de andre overgitt seg?
Ja. Faktisk, mellom vårt skogsteam her i Thundathil-området
andre team fra hele Kerala, og Økokrim
har vi siktet 74 personer i løpet av de siste dagene.
Det er av mellommenn, sjåfører, smuglere, transportører, utskjærere, våpensmeder.
Og hva med saken om tortur i varetekt mot Skogsdirektoratet?
Skogvokterne i Trivandrum er klarert for alle slike falske anklager.
Og skam dere alle sammen
for å underholde en krypskytters hevnplan.
Det er det samme som om dere idoliserer kriminelle som Veerappan.
Vi skal bruke denne beholdningen som bevis for nå,
og når dommene kommer, er planen vår å brenne den.
Jeg håper viltoppsynsmenn i andre stater fatter budskapet
og at de også brenner sine lagre.
Kom inn.
Dette er Alan, en av de som ledet denne undersøkelsen.
Og du har møtt Mala.
Mr. Menon, fra Sentralt etterforskningsbyrå.
Som jeg sa var, Sentral-etterforskningen veldig imponert.
Måten teamet ditt har jobbet saken på, er virkelig prisverdig.
Det jeg ikke forstår er hvorfor du har bedt meg hit.
Jeg trenger din hjelp, Mr. Menon, til å ta disse elfenbenforbrukerne.
Den største avsløringen i denne saken var
at det ikke bare er kinesere som kjøper, men indere også.
-Har du noen ledetråder? -Javisst.
Vi har navn fra Ravi Dons tilståelse.
Og skogvokterne i Trivandrum fant Ravi Dons personlige dagbok
der det er flere navn, adresser og numre.
Dette er noen av de rikeste.
noen av de mest innflytelsesrike indiske industriledere.
-Ja. -... med global rekkevidde.
-Ja, selvfølgelig. -Midtøsten, Europa...
Dette er en internasjonal sak.
Det er viktig at du får tatt dem, de er de første som blir anklaget.
De beordrer slakting av elefanter for å fylle opp palassene sine
og de er alle utenfor min rekkevidde.
Slutter de å bestille, vil tilførselen ende, og krypskytingen stoppe.
Okei.
Jeg kommer til å beholde disse.
Så, vi håper du vil ta opp denne saken.
Gratulerer, teamet ditt har gjort strålende arbeid.
Dere bør være stolte av dere selv.
Og der har du det, et klapp på ryggen, og ha det.
Så de vil ikke hjelpe?
-De kan, men de vil ikke. -Hvorfor ikke?
Fordi noen av disse kjøperne kan påvirke regjeringer.
Da gjør vi det, navnene våre er ikke i denne undersøkelsen.
Ingen vil vite at vi er involvert.
-Det er for farlig. -Sir, la oss avgjøre det.
Er du forberedt på å sette moren din i fare?
Det spiller ingen rolle hvor diskret du gjør det.
Hvis du går etter dem, vil de finne det ut.
What med RAW, den eksterne etterretningen?
RAW overvåker handelsruter, følger pengespor
og ser om det ender opp i hendene på terroristene.
Og for dem, er det meningsløst å fange krypskyttere selv.
De bryr seg såvisst ikke om å finne de rike
som stiller ut støttenner på kontorene.
-Det er bare et stort spill for dem. -Et spill?
Dra hjem, ta litt fri.
Du har gjort ditt foreløpig, og fortjener en pause.
Bare i tilfelle.
Kom. Må ikke du plukke opp de valpene?
De er de neste dyrene som må reddes.
Hvordan kan du si det?
De drittsekkene vil bare bestille flere støttenner.
Jeg vet, men de valpene kan ikke vente for alltid.
-Hallo? -Hello. Hvordan har du det?
Jeg er overrasket over å høre fra deg i løpet av kontortiden.
Den viktige saken jeg fortalte deg om
vi har endelig løst den.
Så jeg tenkte jeg skulle sjekke innom. Alt i orden hjemme?
Samme som alltid.
Hør, jeg skal spise lunsj med Jyoti. Kan vi snakkes senere?
Å, ok...
Jeg bare lurte... kunne du vurdere å avbestille lunsjen
og møte meg på Dr. Yadavs klinikk?
Hvorfor? Hva har skjedd?
Jeg må fortelle deg noe.
Alan, ikke for å være en plage, men vi har gått i evigheter nå.
-Vet du hvor vi skal? -Nesten fremme.
Det er et spesielt sted jeg vil vise deg, og så kan vi slå leir i nærheten.
Kom hit, ser du det?
Kom, ingen grunn til å være redd.
Se hvordan den krøller seg til en ball. Det er fordi den er redd for oss.
Disse pytonslangene lever for det meste av gnagere og fugler.
Så de fungerer som skadedyrbekjempelse.
I motsetning til mennesker, angriper de bare hvis du angriper først.
Slangesjarmør.
Så, tilbake til fuglereservatet etter dette?
Deltid. Jeg vil være involvert i rettsforfølgelse av krypskytterne.
Spesielt Poonam Verma, som vil slåss med tenner og klør mot oss.
Og Alan er allerede i hælene på en ny gjeng.
Så, ingen pause?
Har du ikke lært noe av meg?
Hva er det?
-Hva tror du? -En elefant?
-Den ble drept, krypskyttere. -Hvorfor?
Vi skal forklare alt, vi ville bare vise deg dette stedet
og la deg få vite
at vi fikk tatt de fleste av de onde folkene som gjorde dette.
-De fleste? -Vi skal ta alle av dem.
Det begynner å bli mørkt.
Det er et steinete område på den høyden, vi slår leir der.
-Far. -Hva er det?
-Kan vi redde dem? -Selvsagt kan vi det.
Ikke hvert enkelt individ, men vi kan redde arten.
-Hvordan? -Enkelt...
Alt vi trenger å gjøre er å la naturen være i fred.
Den vil ta vare på seg selv, og oss også.
Hvis den er skadet, gjenoppretter og gjenoppbygger den.
Det er det kollegene mine prøver å gjøre
kjøpe land og la naturen gjenoppbygge seg selv.
-Visste du at elefanter trenger høy skog? -Sekken min...
Det går fint, fortsett, jeg henter den.