2 AUGUSTI 2015, COIMBATORE, TAMIL NADU
Varför hämtar jag dig här?
På grund av fettot tog vi ett flyg till Bengaluru och ett annat hit.
-Inget direkt till Kochi? -Mr Neel skickade biljetterna.
Om en f. d. spion inte hittar nåt bättre, vad gör vi?
-Hur lång tid till domaren? -4,5 timmar.
-Vi har tre timmar kvar. -Varför är det så bråttom?
-Tyst! -Tyst!
TJUVJÄGARE
Snabbare! Bara 14 minuter kvar. Kör dubbelt så fort.
-Snälla, jag vill inte dö. -Hon dödar dig om du inte kör fortare!
Se upp!
-Ni är galna. -Hon dog inte. Kör fortare.
-Men nästa dör. -Sluta skrika!
-Vänta. Vi har korsat gränsen. -Ja... Självklart.
-Välkommen till Kerala. Du är gripen. -Det här är vansinne.
-Stanna! -Va?
-Vi passerade huset.
Vad är det så här tidigt?
Vi har sex minuter på oss.
Det här ser bra ut.
Poonam Verma är härmed häktad.
Jag förstår inte
varför ni måste övervaka förhöret.
Jag lyder bara order.
Jag måste rapportera och jag räknar med ert samarbete.
Är det på grund av vår VIP-gäst?
-Ingen aning. -Jag skickar en rapport.
Jag måste övervaka henne.
Du upprepar samma lögn. Var finns elfenbenen?
Vilka elfenben? Jag säljer konst. Jag vet inget om elfenben.
Ju längre ni håller mig här,
desto mer får ni lida när mina advokater...
Ja, vi vet. Vi har massor av advokater, men de är inte här än.
Och vi har dig här lagligt nu.
Berätta sanningen annars tvingar vi dig att prata.
-Jag vet ingenting. -Hur länge har hon varit här?
-Två timmar. -Vansinnigt... Kom med ut.
-Vill du komma härifrån? -Du ska också med ut.
Vad gjorde ni där inne? Skvallrade?
-Ni borde ha nåt nu. -Vi försöker knäcka henne.
Jag är gammal och trött. Jag kan inte hålla er i handen för evigt.
De är skurkar med kontakter högt upp, så gör nånting.
Annars åker jag hem, leker med min brorsdotter och ni får ta skulden.
Hennes advokat kommer snart. Om vi inte har nånting då
går hon fri, trots att Morris Finn och Ravi Don pekat ut henne.
Om vi bara har plastskulpturer och inga elfenben,
så har vi ingenting.
Jag tar kaffepaus i tio minuter. Om ni inte har vad vi behöver sen,
så Gud hjälpe er alla.
-Vad hände? -Jag återkommer.
Är allt okej?
Jag har inte sovit. Jag tänker bara på hur vi kan knäcka henne.
Det finns ett annat sätt, men vi behöver tur.
-Jag behöver mat. -Jag har beställt.
-Vad har du för kod till mobilen? -Är du dum?
Ge oss den, annars hotar de dig mer
medan jag fixar ett virus som låser upp den.
Nio, åtta, sju, sex, fem...
Fyra.
Kolla.
Det finns ett mejl från hennes dotter Shashi
som nämner ett gömställe. Jag behöver komma åt Shashis mejl.
Kan du din dotters lösenord?
Jag kan det inte.
Hon är oskyldig. Vad ni än letar efter så finns det inte där.
-Jag svär vid Ganesh. -Passa dig. Du ber om det.
Det är okej. Jag fixar det.
-Bingo! Jag är inne i Shashis mejl. -Hur?
Jag skickade en trojansk häst från hennes mammas konto
och hon accepterade den.
Wow, kolla på det...
Mrs Verma,
er dotter tycks vara djurentusiast.
Hon verkar handla med illegala djurprodukter.
Ni bråkar med en tigrinna.
Vad tror ni?
Att det bara är jag helt ensam?
Ni stör ett nätverk som handlar med vapen, knark, människor.
Tror ni att de bara lägger av?
Förbannade jävla skogsmänniskor.
Vi kan delge din dotter och kanske din make om misstanke
för tjuvjakt, vapensmuggling, elfenbenssmuggling, pengatvätt
och även skattebrott.
Det innebär livstids fängelse.
-Ska vi ordna med gripande? -Nej, snälla.
Jag samarbetar.
Jag har aldrig smugglat nåt,
men min man har en del undangömt.
Bara några kilo på ett säkert ställe.
Men det är gammalt elfenben, från flera årtionden sen.
Jag ger er det, men lämna min dotter i fred.
-Var finns gömstället? -I Delhi.
Östra Delhi.
Det är ett tättbebyggt område. Det är svårt att röra sig där.
Folkmassor samlas och det kan bli upplopp.
-Jag hyrde en lägenhet där. -Jag ser området. Ge mig nån detalj.
-Vad har ni? -En lokalisering.
-Det är andra eller tredje trafikljuset... -Vänta lite.
-Kom med ut. -Va?
-Kom med ut, så ska jag förklara. -Nej, jag vill höra det.
Jag ber dig inte igen.
Babu, stäng dörren.
Fortsätt.
Det är andra eller tredje trafikljuset från Lakshmi Nagar-korsningen.
Det finns en gränd där, gå till fots till vänster.
Gå en minut. Sen har ni en smal gränd till höger.
Det är första dörren till höger.
Det är en brun dörr med snidade blommor.
Ja, där. Nära containern.
Nyckeln?
Det finns ett skåp i min lägenhet.
Det tredje facket innehåller en svart väska.
Det finns en ficka inuti väskan.
Det finns en nyckelknippa i fickan. Nycklarna är nya.
Men en av dem är rostig. Det är nyckeln till gömstället.
Har du sålt elfenben?
Bara små mängder en gång.
-Till vem? -Fråga Ravi Don.
Jag vet inte var han är.
Kom med ut.
Till dig...
Vem är det?
Det här är biträdande polischef Khera från Viltbrottsavdelningen i Delhi.
Ja, vi talades vid för ett tag sen. Säg mig...
Jag minns, mr Banerjee.
Varför bad ni min personal att lämna förhöret?
Vi fick känslig information om ett gömställe i Delhi.
Vi ska strax iväg för att beslagta elfenbenen där.
Bra. Skicka detaljerna. Mitt team tar hand om det.
Det går inte. Vi vet platsen och åker till Delhi igen.
Vi behöver er som stöd, och en av poliserna som hjälpte oss tidigare...
-Var är platsen? -Det kan jag inte säga.
Skämtar ni?
Det här fallet lyder under ett domstolsbeslut från Kerala.
Elfenbenen togs därifrån till Delhi.
Vi tar tillbaka dem,
så att de inte lämna i nåt bevisskåp i Delhi,
där jag tyvärr måste säga
att bevismaterial ofta förstörts av termiter och råttor.
Vem tror ni att ni är? Jag är inte nån praktikant.
Jag vet hur man hanterar känsliga fall och Delhi är mitt distrikt...
Jag förstår fullkomligt.
Men jag har haft hand om fallet från början
och om ni inte tillhör mitt team
får ni bara veta det nödvändigaste.
Vi tar inte ens med oss den misstänkta till Delhi.
Vi vet inte den exakta platsen
och vi har hört att det är ett fientligt område.
Så vi måste vara smarta och vi behöver er som stöd.
-Vi är ändå i samma team. -Ni söderifrån är likadana.
Okej. Om ni inte kan lita på oss så litar vi inte på er heller.
-Så ni hjälper oss inte? -Nej.
Hallå?
Vad fan! Jag är inte söderifrån.
Mina order gäller.
Jag ska stanna här tills Poonam Vermas förhör är klart.
Okej. Stanna där.
Kom, vi måste prata.
Jag sa att elfenbenen inte finns i Poonam Vermas hus.
Hon flyttade dem för flera månader sen efter att Morris Finn greps.
Och hennes familj håller på att flytta allt från gömstället.
Vi måste dit och beslagta allt vi hittar omedelbart.
Det kanske är bäst att avdelningen sköter det här om det är bråttom.
De vill sköta allt, men jag litar inte på nån utanför vårt team.
Hallå.
Stanna där. Du får inte gå in ensam. Vi går med dig.
Och min kollega Nupu, då? Hon är okej.
Jobbar hon inte med marknadsföring? Vi behöver nån på fältet
som kan hitta elfenbenen, hantera lokalt motstånd
och frakta hit dem utan att nån får veta det.
Ni två kan göra det. Ja... Åk och hämta elfenbenen.
-Innan de flyttar dem igen. -Utan lokal hjälp?
-Hämta de två assistenterna. -Jag vet inte...
Kom igen. Vem ska hindra dig? Jag vet! Santosh!
Här, ta med dig honom.
Det måste ske i den anklagades närvaro för bevisningens skull.
Om vi låter henne åka hem tappar vi bort henne.
Strunta i bevisningen. Vi tar hand om det. Åk nu.
Åk... Okej.
-Adil, kom. -Tillbaka till Delhi.
Mr Ravi Don.
Vi har alla i förvar, även Poonam Verma.
Och vi vet var elfenbenen finns.
Nu behöver vi hjälp med att lösa det här.
Hur ska vi göra det?
Mr Shekhar! Avdelningen skulle ju inte blandas in.
Nej, men ingen kan hindra att jag träffar mina vänner på flygplatsen.
Har du sovit alls?
Inte på tre dagar.
Agenterna är de verkliga skurkarna. De trakasserar tjuvjägarna.
Det är Poonam Verma, Ravi Don och deras advokater
som säger: "Fortsätt skjuta, så ordnar vi resten. "
Om en jägare åker fast, ser agenterna bara till
att hitta en annan jägare.
Jävla Verma.
Vi måste sätta dit henne.
Rejält, så att de andra förstår budskapet.
Det är känsligt. Var diskreta.
Det är vanligt med polisingripanden och våld.
Just nu vill vi bara ha koll.
Vi återvänder med nyckeln och beslagtar allt.
Vi vill inte ödsla tid på att söka efter det i dagsljus.
Glöm nyckeln, slå in dörren och ta allt.
Nej, nej. Det väcker uppmärksamhet.
Det är säkrare med nyckeln. Jag vänder bilen och väntar.
Kom.
-Vi kom från fel håll. -Det gör inget. Det är som ett rutnät.
Det ska vara en gränd här nånstans.
Vi håller oss till Malayalam.
Hon sa att det var snidade rosor på dörren. Där.
Inget att se här. Bara en selfie i en mörk gränd.
-Är det här? -Ja.
-Får jag sova nu? -Inte förrän de har dem.
Ska du inte ta en paus?
-Vi ska just åka. -Okej.
Det är exakt där hon sa.
Santosh, du måste stanna här och se till att inget förs ut.
Jaha...
Vi skulle inte be dig om det inte var viktigt.
-Jag har familj. -Det har vi alla.
Var inte borta för länge. Lynchningar passar inte mig.
Vi är strax tillbaka.
-Jag ska dricka te. Vill du ha? -Ja, tack.
-Är det där mr Neel? -Ja.
Mr Neel, vad gör du här?
Jag tog nästa flyg. Ni behöver all hjälp ni kan få.
Vi är glada att se er, sir.
Nu sätter vi dit den jäveln.
Släpp fram oss.
God morgon.
-Var är min fru? -Det är bra med henne.
Hon bad oss hämta en nyckel till ett gömställe.
-Ni ljög om domstolen. -Stopp.
-Ge oss nyckeln, så åker vi. -Hör på...
Vi hittade mejl som tyder på din inblandning.
Samarbeta, om du inte vill göra din fru sällskap.
Vänta. Nyckeln ligger väl i sovrummet? Så vad gör vi här ute?
Vi går in och letar efter den.
Det finns inget där inne.
Det finns inget där. Vad gör ni?
-Det där är privat... Hallå! -Ingen rostig nyckel här.
-Får jag se? -Jag sa ju att det inte fanns nåt där.
Är ni döva?
-Alan. -Sir.
Ta det lugnt.
Poonam kan ha fått tag på en mobil och sagt vad han ska göra.
Eller så visste han att han skulle flytta nyckeln.
Babu vaktar Poonam, han skulle aldrig lämna henne ensam.
Babu behöver en paus ibland.
Det är möjligt att allt från gömstället redan har flyttats.
Om vi inte kan anklaga henne för innehav, har vi ingenting.
Vi är så nära.
Vi har även bevis mot er dotter.
Börja snacka, annars tar jag hit henne. Är hon redo för fängelset?
Tihar-fängelset har en helt ny kvinnoavdelning. Ska jag ta dit henne?
Väntade du dig det här när ni gifte er?
Hon kanske inte är den prinsessa du trodde.
Ska du skicka din dotter i fängelse för hennes skull?
För om jag inte får den jävla nyckeln så släpar jag ut henne härifrån.
Jag ringer vår vaktmästare i Lakshmi Nagar.
-Han tar dig till lägenheten. -Bra.
-Hallå, Bahadur? -Ja, sir?
Jag skickar lite folk till lägenheten.
Släpp in dem. De ska hämta en låda.
Visst, sir.
Möt Bahadur där. Han hjälper er att hitta lådan.
Den är märkt "import" och innehåller några kilo elfenben.
-Perfekt. -Bra gjort.
Och släpp Bahadur. Han är oskyldig.
Javisst, sir.
-Du klarade det. -Ja.
-Har nån flyttat nåt? -Nej.
-Bahadur. -Ja, sir.
-Öppna åt oss. -Okej, följ med.
-När var nån här sist? -För flera veckor sen.
-Hyr de det här? -De betalar 2 000 rupier i månaden,
som jag ger till ägaren.
-Vet du vad som finns där? -Nej.
-Träffade du Poonam personligen? -Ja.
-Aldrig hennes man eller dotter? -Nej, de har aldrig varit här.
Jag skulle visa er den här.
Elfenben.
-Vad händer? -Kanske en razzia.
Razzia? Vad letar de efter?
Jag vet inte. Nåt värdefullt.
Vi fick det vi blev lovade.
Men om Morris Finn och Ravi Don har rätt,
så har Poonam smugglat mycket mer än bara några kilon.
-Vi borde kolla alla lådor. -Ja.
Plast.
Du kanske hade rätt. De har flyttat allt.
Men Bahadur borde ha vetat det.
Vi kan pressa Poonams familj hårdare. De kanske vet mer.
Det kan skapa problem längre fram. Fråga Dina om det.
-Mr Neel. -Ja?
De flyttade inte allt i tid.
Öppna varenda en, snabbt. Missa ingenting.
Okej, Nupu?
Vänta här. Du måste ha känt till det.
-Neel, berätta. -Ja, vi har hittat allt.
-Hur mycket är det? -Vet inte än.
Men det finns nog mer pengar här än i ett bankvalv.
-Vad händer där inne? -Ursäkta mig...
Är det ett knarktillslag? Vad döljer ni?
Se till att det inte blir upplopp.
-Och ta reda på vad du kan. -Ja.
12,2 kilo.
Vad i helvete?
Ja, sir.
Vi tog med juice och snacks.
-Ge det till alla. -Ja, sir.
Vi har hittat 360 kilo elfenben hittills. Både snidat och obehandlat.
Det största tillslaget i Indien hittills var 51 kilo.
Poonam Verma är ett monster.
Vi har ett nytt problem nu. Folk börjar protestera.
Alla tror att det finns guld här inne.
Det är värt mer än guld.
Kommer de upp hit, är det kört.
Nej, jag kan inte prata med pressen nu.
Bara ett kort uttalande. Vi borde vara stolta, låta dem ta del av det.
Men vi måste ta tillbaka allt till Kerala, omedelbart.
Om pressen går ut med det här
och folk får veta värdet av det, är det kört.
Okej, du får bestämma, men du vet vad jag tycker.
Ja, sir, okej...
-Ni behöver en läkare. -Nej, det är bra.
Vi måste härifrån snabbt. Kan vi få hit fler poliser?
-Jag måste be om tillstånd. -Nej, ingen får veta nåt.
Då kan vi förlora allt i ett juridiskt spel.
Vi måste ta det här till Kerala, nu.
Då överlåter vi det till Guds vilja.
-Santosh. -Ja, sir?
-Jag har en viktig uppgift åt dig. -Okej.
-Om du misslyckas, är det kört. -Ja, sir.
Det här är Vishal, chefen för Indiens naturvårdsverk.
-Hej. -Hej, Nupu.
Vi har en lastbil som kör elfenbenen till flygplatsen.
Om vi kommer härifrån.
-Hur mycket hittills? -Jag vet inte...
-Över 300 kilo. -Va?
Det är djurmord.
Jag är viltinspektör från Delhi. Vad är det här?
Fan, det tar aldrig slut. Jag känner honom. Han är genomrutten.
Han är ett lika stort hot som folket utanför.
Avdelningen ringde. Jag ska rapportera.
Det här tillhör inte Delhis skogsdepartement.
-Det är elfenben. -Kom igen...
Det här är ju Delhi.
Kan ni inte låta oss packa klart? Sen får vi se vad som händer.
Vi gör jobbet, så att ni kan koppla av. Ta en juice.
Fan.
Polisen är där inne och pressen är här.
Jag tror att de har hittat guld och väger det.
-Där inne? -Ja.
Okej. Samla ihop killarna.
Delhipolisen får inte ta det som är vårt. Skynda dig.
Okej.
-Vad händer, sir? -Varför gömmer ni er?
Ni måste berätta!
-Kalla in reportrarna. -Va?
Vi måste testa nåt. Kalla in dem.
Jivan, Jivan...
-Släpp in dem. -Vad kan ni berätta?
Stäng av allt nu! Stäng av! Stäng av dem!
Allt det här är inofficiellt.
Jag förstår att ni vill ha en stor nyhet.
Men om jag berättar allt så kommer vårt jobb att vara förgäves.
Lugna ner dem!
Säg att det inte finns nånting av värde här.
Vi är obeväpnade.
-Vi försöker bara göra vårt jobb. -Vad finns där inne?
Jag lovar: När vi kommer till Kerala får ni en exklusiv intervju.
Men låt oss avsluta vårt jobb här.
-Snälla, hjälp oss. -En exklusiv intervju?
Okej. Vi gör det, oroa er inte. Kom igen. Skynda på.
Ursäkta.
Ett ögonblick.
-Hej. -Hej.
-Santosh. -Sätt dig ner.
-Är du från Skogsdepartementet? -Ja. I Kerala.
-Vad vill du? -Be om en tjänst.
Berätta.
Gillar ni elefanter?
Det är bara dokument.
Vi är reportrar, vi har sett det förr. Det är ingen mörkläggning.
-Det finns guld där. -Ni har gjort en deal.
Er plan verkar inte funka. Hur många lådor till?
-Bara tre. -Det är bråttom.
Jag har folk där ute. Nånting verkar vara på gång.
-Hur snart kan vi åka? -Vi jobbar så fort vi kan.
Om vi inte packar ordentligt kan de gå sönder.
Det finns inget där inne, bara dokument.
Ni ljuger! Det är guld och det tillhör alla som bor här!
Gå tillbaka!
De försöker smita med lastbilen!
Gå undan! Släpp fram oss!
Var är våra killar? Vi behöver dem nu.
Jag ringde dem. De är på teaterfestivalen.
Börja lasta, fort!
Mala, gör klart inventeringen under tiden.
Har du kul?
Jag gör hellre mitt jobb utan att riskera lynchning.
Då blir det svårt att bekämpa viltbrott.
Bra, jag går snart i pension ändå. Tack, Shekhar.
Bär ner de här lådorna.
Ni har gjort ett fantastiskt jobb i dag.
Men se upp, de närmaste minuterna blir avgörande.
Jag sticker nu. Jag är för gammal för det här.
Javisst. Tack.
Allvarligt, var försiktig.
Du behövs för andra saker.
Skynda på.
Hur ser det ut?
Inte bra. Det ser ut att bli problem.
-Mala, skynda dig! -Allt är klart!
Våra killar är här. Snabba på, era jävlar!
Kom igen. Skynda er...
Mot baksidan...
Möt oss på kontoret. Vi är säkra där.
-Jag väntar där. -Okej.
Vi har koll på folkmassan här, men ni får klara er själva sen.
Vi lägger oss inte i transporten.
Jag fattar. Ni måste fråga era överordnade. Tack för allt.
Visst.
Ta olika vägar. Ni vet var ni ska ses.
-Mala. -Ja, sir!
Undan.
Släpp fram oss!
Flytta på er.
Kom.
Gå tillbaka.
Håll er borta!
-Fan, jag sa inte hej då. -Snabba på.
-Sunita! Sunita! -Gå tillbaka.
Vart fan tar ni våra grejer?
Snabba på, era jävlar! Kom igen!
Släpp! Hörru... Alan! Släpp!
Hörru...
Mala, stäng fönstret!
Kör över dem!
Stäng fönstret.
Kör, kör... Fort!
Äventyr...
Stanna!
Vår deal med media tycks vara över. Snabbare! Kör på!
Lycka till.
Fan! Media jagar dem.
Den som kör snabbast vinner. Visa vad du går för.
Var hittade du honom?
Han var min sista chans. Hoppas han är bra.
Jag har kört i krigszoner. Det här är ingenting.
Stanna!
Okej, kör. Gasa. Kör!
Fortare.
Kör mot den övre filen, men ta sen den nedre.
Okej.
-Är det din livsfilosofi? -Jag ska testa den här gången.
Det är bättre än att transportera koriander.
Sir, det är de.
Hej.
-Hoppa in. -Kör.
Är det här tack vare dig?
Nej.
-Santosh smörade med flygbolaget. -Chefen älskar Ganesha.
Jag sätter mig inte på det planet.
Det skulle du ha tänkt på innan du tog hand om elfenbenen.
Sir, det där är chefen.
Hej. Neel Banerjee, fältchef på Keralas skogsdepartement.
-Välkommen. -Tack för all hjälp.
-Vad är det här? -Det angår dig inte. Hjälp dem!
Okej, sir.
-Se upp! -Försiktigt.
Försiktigt!
-Alan, skynda dig! -Sir.
Hur mycket väger lasten?
-Va? -Vad väger lasten?
-Strax under 500 kilo. -Hur många elefanter är det?
-Omkring 50. Alla dödade. -50...
-Okej. Låt inte svinen komma undan. -Okej.
Ni kan åka. Jag sköter resten.
-Santosh. -Ja, sir.
-Nu går vi ombord. -Tack.
-Okej. Sista lådan. -Mala, Alan. Kom.
Kompis...
Sköt om dig.
Mala, Alan, kom!
-Va? Jag hör inte! -Till nästa hindi-film.
Fan också...
-Alan! -Jag kommer!
Kom fort!
-Gå... -Förlåt mig.
Tack, mina damer och herrar.
Vi ber om ursäkt för förseningen.
Förbered för avgång.
Inspektören, då?
Innan han hinner göra nåt är vi 250 mil härifrån.
Ja, ma'am?
Och elfenbenen kommer att vara där de hör hemma.
Vad är det där?
Det vill du nog inte veta.
Ni har besök.
Det är det största elfenbenstillslaget i landets historia.
Hittade i en konsthandlares gömställe i Delhi
och del av en nationell tjuvjakts- och smugglarliga
som har hållit på i flera år.
-Och hur många elefanter är det? -Svårt att säga, kanske hundratals.
I den takten kommer elefanterna i Kerala att vara utrotade inom tio år.
Är det inte ert fel att tjuvjägarna kom undan med det så länge?
Skyddet i området har varit dåligt och vi jobbar på en ny plan.
Vi måste se till att alla områden bevakas noga.
All personal måste tillbringa maximal tid i reservaten
med att övervaka.
Har de andra gett upp?
Ja. Tack vare vårt team här i Thundathil
och andra team från Kerala och viltbrottsavdelningen
har 74 personer åtalats de senaste dagarna.
Det handlar om mellanhänder, förare, smugglare, snidare och vapenhandlare.
Hur är det med anklagelserna mot Skogsdepartementet om tortyr?
Distriktsskogvaktaren har friats från dessa falska anklagelser.
Och ni borde alla skämmas
som trodde på en tjuvjägarens hämndaktion.
Det är som er beundran för skurkar som Veerappan.
Vi använder elfenbenen som bevis,
och när domarna avkunnats tänker vi bränna dem.
Jag hoppas att de andra delstaterna också bränner beslagtagna elfenben.
Kom in.
Det här är Alan som ledde utredningen.
Och ni har träffat Mala.
Mr Menon från den federala polisen.
Som jag sa så är vi mycket imponerade.
Det sätt på vilket ert team har arbetat med detta fall är berömvärt.
Vad jag inte förstår är varför ni bett mig komma hit.
Jag behöver er hjälp för att få tag på dem som köper elfenben.
Det största avslöjandet var
att det inte bara är kineser som köper dem, utan även indier.
-Har ni några ledtrådar? -Absolut.
Vi har namn från Ravi Dons bekännelse.
Och distriktsskogvaktaren hittade Ravi Dons dagbok
som innehåller fler namn, adresser och nummer.
De är några av Indiens rikaste
och mest inflytelserika industriledare.
-Ja. -Med globala kontakter.
-Ja, naturligtvis. -Mellanöstern, Europa...
Det här är en internationell sak.
Det är viktigt att ni sätter dit dem.
De beställer skjutningarna av elefanter för att fylla sina palats,
och jag kommer inte åt dem.
Om de slutar beställa stoppas kedjan och tjuvjakten upphör.
Okej.
Jag behåller de här.
Sir, vi hoppas att ni tar er an fallet.
Grattis. Ert team har gjort ett utmärkt jobb.
Ni kan vara stolta.
Jaha, det var det. En klapp på axeln och adjö...
Så de gör inget?
-De kan, men de vill inte. -Varför inte?
För att en del av köparna har inflytande över regeringen.
Då gör vi det. Våra namn står inte med i utredningen.
Ingen vet att vi är inblandade.
-Det är för farligt. -Låt oss avgöra det.
Vill du utsätta din mor för fara?
Det spelar ingen roll hur diskreta ni är.
Om ni jagar dem får de reda på det.
Underrättelsetjänsten, då?
De bevakar handelsrutterna och följer pengarna
och ser om de hamnar i händerna på terrorister.
För dem är det ingen idé att gripa tjuvjägarna.
Och de har inget intresse av att hitta de rika
som har elfenben på sina kontor.
-Det är bara ett spel för dem. -Ett spel?
Åk hem och ta semester.
Ni har gjort er del av jobbet och förtjänar lite ledighet.
Bara utifall att...
Kom. Skulle du inte hämta hundvalpar?
De ska räddas härnäst.
Hur kan du säga så?
De jävlarna kommer att beställa fler betar.
Jag vet, men hundvalparna väntar inte för evigt.
-Hallå? -Hej. Hur är det?
Det är ovanligt att du ringer under kontorstid.
Det viktiga fallet jag berättade om...
Vi har äntligen löst det.
Så jag ville bara kolla läget. Är allt bra därhemma?
Allt är som vanligt.
Hör på. Jag ska äta lunch med Jyoti. Kan vi höras senare?
Okej...
Jag bara undrar... Kan du tänka dig att avboka lunchen
och möta mig vid dr Yadavs klinik?
Varför? Vad har hänt?
Jag måste berätta en sak.
Alan, jag vill inte klaga, men vi har gått jättelänge nu.
-Vet du vart vi ska? -Strax framme.
Jag vill visa dig en speciell plats och sen kan vi tälta i närheten.
Kom. Ser ni?
Var inte rädda.
Ser ni hur den rullat ihop sig? Det är för att den är rädd för oss.
Pytonormarna äter mest gnagare och fåglar.
De bekämpar skadedjur.
Till skillnad från människor anfaller de bara om man anfaller dem först.
Ormtjusare.
Ska du tillbaka till fågelreservatet efter det här?
På deltid. Jag kommer att vara inblandad i åtalet mot tjuvjägarna.
Särskilt Poonam Verma som kommer att kämpa in i det sista.
Och Alan är redan i hälarna på en ny liga.
Så ingen semester?
Har du inte lärt dig nånting av mig?
Vad är det där?
-Vad tror du? -En elefant?
-Den dödades av tjuvjägare. -Varför?
Vi ska förklara, men vi vill bara visa er den här platsen
och låta er veta
att vi grep de flesta av dem som gjorde det här.
-De flesta? -Vi ska ta allihop.
Det börjar bli mörkt.
Det finns en stenig plats högt upp där vi kan tälta.
-Pappa. -Vad är det?
-Kan vi rädda dem? -Det är klart att vi kan.
Inte varenda individ, men vi kan rädda arten.
-Hur? -Det är enkelt...
Vi måste låta naturen vara i fred.
Den tar hand om sig själv - och oss.
Om den skadas, återhämtar den sig och återskapas.
Det är vad mina kollegor försöker göra.
De köper mark och låter naturen förvildas.
-Vet du att elefanter behöver höga skogar? -Min ryggsäck...
Det är okej. Jag hämtar den.