Carla?
Carla, em sents?
El sento perfectament.
Qui és vostè?
Soc l'home que té la teva filla.
Com? De què va, això?
Segur que la va banyar molts cops quan era petita.
Segur que sap que té una piga
a la part interior de la cuixa.
Escolti'm bé.
Si això no és una broma,
no té ni idea d'on s'està ficant.
És vostè qui no té ni idea de què està passant.
Malparit. Que ni li passi pel cap fer-li mal.
Ja li he fet mal.
Li faré més mal del que es pugui imaginar.
Digui una xifra.
No vull els seus diners.
I què vol?
Alguna cosa que li costi.
Que li costi de debò.
UN TATUATGE
Sí?
Què? Encara dorm?
No, m'agafa fent CrossFit.
Han segrestat la filla d'en Ramón Ortiz.
I jo què hi pinto?
Rebrà una ubicació. Quedem allà d'aquí 45 minuts.
Ei, ei, ei…
No vam acordar això.
Hola?
Ha penjat.
Es pot ser més cabró?
Sí, sí que es pot.
Prendre's un cafè corrents no és esmorzar.
És el que hi ha, ama.
O em menjo la truita o convenço la tarada.
Fill, potser aquesta noia les ha passat magres a la vida.
-Què en sabem nosaltres? -Què en sabem?
Sabem que és més rara que un torero amb ulleres.
Tu també eres raret.
Va, que faràs tard. Et guardaré truita.
Agur, Jon!
Per què vas marxar?
No ho sé.
No ho saps?
Suposo que per a tot hi ha una primera vegada.
Reconec aquesta cara.
No et puc enganyar, àvia.
Per això…
Per això m'agrades.
Que ximple que soc.
M'esperava una altra paraula.
És difícil tornar a dir aquesta paraula.
Un altre cop no.
No és culpa teva.
Tu ets més llesta, àvia.
No ho soc més que tu, reina. Ningú no ho és.
I, tot i així, aquí estem.
T'estàs fent la pregunta equivocada.
Quina és la bona?
Si no fos per tu,
quanta gent hauria mort?
No he pogut ni esmorzar.
No ens podríem trobar en un bar, com tothom?
Sap que últimament s'estan registrant molts atacs de coloms a la gent?
Inquietant, oi?
Molt.
Com Els ocells de Hitchcock.
Gran pel·lícula.
Em pensa dir qui són
o seguim jugant als Men in Black?
El projecte Reina Roja.
Sembla l'àlies d'una web per lligar.
Fa molt de temps que treballa al carrer.
I creu que ho ha vist tot.
Ara que ho diu, fins ahir a la nit, sí.
El món té una estructura, un engranatge.
I després hi ha tot el que no hi encaixa.
I vostès s'ocupen d'això.
Hi ha crims que la gent normal ni s'imagina.
Que no surten als titulars.
Els monstres surten a plena llum del dia.
Però la policia és lenta.
Ja.
I vostè és la resposta.
La resposta és lluitar amb les mateixes armes que ells.
Fora del sistema.
Fa uns anys, Europa va crear un programa
per triar els millors agents de cada país.
-El Rei o la Reina Roja. -No m'està dient gran cosa.
El secret forma part de la nostra feina. Aquesta conversa no està passant.
És tot molt Expedient X, no?
L'Antonia era la nostra pedra angular,
fins que ho va deixar.
Ara l'escolto. Per què ho va deixar?
Assumptes personals.
-Busquin-ne una altra. -Ha de ser ella.
I ha de ser vostè.
M'afalaga.
Vull que cuidi de l'Antonia Scott.
I vull que sigui l'escuder de la nostra Reina Roja.
I m'han escollit per la meva personalitat irresistible.
És un policia incòmode, però es coneix el carrer.
Té intuïció i collons.
I a ella li agrada.
Costa de creure, oi?
A la guantera hi ha un sobre amb les condicions.
La Reina Roja no existeix, però no treballem gratis.
Tingui.
Les càpsules.
L'Antonia en pren de vegades. Les hi haurà d'administrar.
-Quan en pren, exactament? -Ja ho veurà.
Ara vagi a l'Hospital Monsalve i pugi a la 7a planta.
Comença la recerca de la Carla Ortiz.
La pistola és a la guantera.
I el meu expedient?
No soc dolent, pare.
Crec que només és que et trobo a faltar.
Diuen que és perquè amb prou feines dormo.
Però no dormo,
perquè ho recordo tot.
Sisplau!
La memòria és com un virus.
Sisplau, hi ha algú?
Ara ho entenc, pare.
Hi ha algú?
Els pecats dels pares no són una càrrega.
Socors!
-Són una llavor que creix… -Sisplau!
-…i dona fruits.
Sisplau, hi ha algú?
Socors!
Tinc set.
Aigua, sisplau!
Dona'm aigua, sisplau.
Sisplau.
Deixa'm estar!
Prou!
Deixa'm estar!
Para!
Ja no soc dèbil,
pare.
T'agradaria veure en què m'he transformat.
Són boníssimes, oi?
-És tot un detall, inspector… -Gutiérrez.
O sigui que ve aquí cada nit?
Sens falta, oi?
Fins i tot es posa maca per veure'l.
Filla meva.
No suquis aquestes pastes al cafè, que no són xurros.
A veure si t'hauré de detenir.
Perdó.
MENTOR NO LA TOQUI. NO HO SUPORTA.
Alguna possibilitat que el seu marit surti del coma?
No. Cap ni una.
La bala va causar danys irreversibles. Es podria passar tota la vida així.
Em fa molta pena aquesta dona.
La meva amatxu pensa igual.
Gràcies per la informació.
Aquesta se'n va amb el papa.
-T'alegres de veure'm. No dissimulis. -No. Aquí no.
Anem a la cafeteria.
Per fi, algú ho diu.
Quan has dit "cafeteria",
estava pensant en una altra cosa.
Sempre vinc aquí. Em coneixen.
És un vestit molt bonic.
O sigui que, quan no ets en aquella casa tan acollidora
o a l'habitació 726, ets a…
Em puc menjar el teu pintxo?
Això…
no és un pintxo.
Això és un tros de truita de patata precuinada.
I què?
"I què?", diu…
Tu i jo no ens entendrem mai.
A qui han segrestat?
Com coi saps que han segrestat algú?
El que vam veure ahir no eren actes de crueltat gratuïts.
S'han de llegir com un text. Algú vol enviar un missatge.
No és un missatge per a qualsevol.
Després de la primera línia, esperava que n'hi hagués més.
La Carla Ortiz.
Podria ser un altre segrestador.
És el mateix.
Tots dos són primogènits de milionaris.
La segresten el mateix dia que trobem l'altre cos.
L'he vist als mitjans. És el tipus de persona que ho té tot.
-No li servirà de res- Acabarà igual. -I ja està?
Un altre mort, no?
Al món moren dues persones cada segon.
Ja, però això és diferent. Ho podries evitar.
No penso evitar-ho.
No hi vull tornar.
I pots dormir tranquil·la a la nit sabent el que li farà a aquesta dona?
Mai dormo tranquil·la.
"Mai dormo tranquil·la. "
Que té un fill petit, hòstia.
Saps què significa per un nen perdre la mare?
Hi has pensat?
Saps què significa per un nen perdre la mare?
Ei.
Estàs bé?
No em tornis a tocar.
Molt bé.
Aniré a casa a canviar-me.
En Ramón Ortiz és a casa la Carla.
Doncs no el fem esperar.
No tan ràpid.
També hi és la Unitat de Segrestos.
Perfecte. Ells ho resoldran.
No ha estat l'Ortiz.
Ha estat el seu advocat, en Torres.
Pel seu compte.
Creuen que sou observadors de la Interpol.
No mencioneu els Trueba.
Entesos?
Per què em mira a mi?
Me n'alegro, que hagis recapacitat.
Quan es posa així, millor deixar-la estar.
Bon dia.
Senyor Ortiz, entenc com se sent, però les primeres hores són crucials.
Qualsevol detall, per irrellevant que sembli, pot ser útil.
Bon dia a tothom.
Sou vosaltres.
-Poden continuar. No els molestarem. -Gràcies.
El senyor Ortiz ja ha dit tot el que sap.
-Un parell de minuts. -El metge li ha recomanat descansar.
Està bé, Luís. Només un moment.
Estem fent una llista de possibles sospitosos.
Hi ha en Guzmán, el seu exmarit…
-No, impossible. -Per què el descarta?
En Guzmán és un pobre diable.
No va tenir ni els ous per trencar amb la meva filla.
Estem parlant d'un home dèbil mentalment.
-No és prou intel·ligent. -El xofer? No ha tornat a casa.
No és capaç de planificar una cosa així.
Està tot ben lligat, des del punt de vista legal.
L'herència de la Carla va directament al seu fill.
Desfer-me d'en Guzmán va ser la millor inversió.
La meva filla s'hi va casar per provocar-me.
-Estàs distret. -No. Que no!
Mira que… Què hi fas, al llit, encara?
Fas veure que dorms? Hauries d'estar llevat.
Va!
Podria haver pagat algú per fer-ho.
Impossible. En Carmelo és bona persona.
I sabia que…?
Els deutes del joc...
Li dic que no.
Li vaig encarregar que tingués cura de la meva filla.
Som aquí perquè volem parlar amb vostès d'en Guzmán i en Carmelo, el xofer.
Li pregunto, senyor Ortiz…
Són incapaços de fer una cosa així.
Sabia que té deutes de joc per un import de 100.000 euros?
Té problemes, com tothom, però és impossible.
En Carmelo és com de la família.
Sempre ha protegit la Carla com si fos un segon pare.
Quan l'imbècil d'en Guzmán la va enganyar, li vaig demanar que la cuidés
per assegurar-me que no fes estupideses.
Ella sempre ha estat dèbil.
Sap si tenia amistats noves?
-No. -Una nova relació?
-No ho sé. -Va quedar amb algú ahir?
Inspector Sanjuán.
A quina hora va marxar de l'oficina la Carla?
A les 19:30.
En Carmelo la va recollir.
Mitja hora més tard se'ls va veure en una benzinera.
Sanjuán, no tenim temps per anar repetint les coses.
Aviam, ho ha dit vostè mateix.
Qualsevol detall, encara que sembli insignificant,
pot ajudar molt en la investigació. No?
La meva filla és molt gelosa de la seva intimitat.
I no tinc temps de seguir cada pas que fa.
-Entesos? -Què li demana?
-Què vol el segrestador? -No ha demanat res, ja ho hem dit.
N'està segur, senyor Ortiz?
Només ha dit que es diu Ezequiel.
Deu ser un pseudònim.
No és estrany que no demani res?
És la meva filla!
Ho entenen?
La meva filla!
Senyors, aquesta reunió ja no té sentit.
-Esperarem notícies seves. -Sisplau, facin la seva feina.
"Déu és la meva força".
La meva força és l'amatxu.
Ezequiel significa "Déu és la meva força".
Rebut.
-Encara no poden marxar. -Per què?
Problemes.
Digueu-me qui sou i no em vingueu amb històries.
Observadors de la Interpol.
I tu aparta't, no fos cas que se m'escapés un cop.
I una merda la Interpol.
A tu et van traslladar per problemes amb els companys de Bilbao, grassonet.
Els merdes no m'agraden.
Tranquil·litat, inspector.
Només observem.
No t'agrada que et mirin?
A mi no em surtis amb això.
-Maricó. -Inspector Parra.
Vaig ser jo qui va demanar treballar amb Segrestos.
I tu qui ets?
Formo part d'un projecte que estudia els criminals
que se surten de les categories habituals.
L'inspector Gutiérrez és el meu escuder. Me'l van imposar.
-Per què no ho heu dit abans? -Alguns projectes estan millor en secret.
Ens pot anar molt bé estudiar els seus mètodes.
Volem veure com es desenvolupa el cas
i, si podem, posar el nostre granet de sorra.
Res d'anar pel vostre compte.
I tu…
No et passis de llest, Gutiérrez.
Sisplau!
Aigua, sisplau!
Tinc set! Aigua, sisplau!
Per què no em deixes dormir?
Perquè dormir et fa oblidar.
I vull que siguis conscient en tot moment del que et passa.
Escolta…
-Em dic Carla Or… -Ho sé tot de tu, Carla.
Em falta una cosa.
La contrasenya.
Quina contrasenya?
La del teu mòbil i del núvol. Dona-me-la.
No.
Dona'm la contrasenya.
-No. -Carla, la contrasenya.
No.
Si te la dono, estic a les teves mans.
Ja estàs a les meves mans.
No del tot.
Per això necessites la contrasenya.
Estic acostumada a manar sobre centenars de persones.
Noto quan algú té por.
I tu tens por.
Perquè saps que tot el cos policial
m'està buscant ara mateix.
I és impossible que no hagis comès cap error
ni hagis deixat un rastre, alguna cosa.
Me la diràs?
No.
Tens molts diners.
Però els diners són abstractes. Només són xifres, números.
Saps què és real?
El dolor és real.
El dolor és indiscutible.
Què és això?
-No sents l'olor? -Sisplau!
-És una mort més lenta del que sembla. -No, sisplau! Sisplau, para!
-Abans que se't cremin els nervis… -Para!
…sentiràs com la pell se separa del múscul.
-Sisplau! -Com es desfà el teu greix corporal.
De vegades, els globus oculars exploten.
No!
-Has tingut una oportunitat. -Sisplau!
654…
HL9X7.
Sisplau!
Sisplau.
Em dic Ezequiel.
Acollonant el massatge d'ego que li has fotut al Parra.
Et perdono el que has dit de la imposició.
Vull dir que no em molesta. Ho entenc. Està oblidat.
Cap problema.
En mode diplomàtic semblaves sociable i tot.
Seràs sempre així?
-No em fas gràcia. -Res et fa gràcia.
No em fa gràcia tenir-lo en contra per culpa teva.
Era per defensar-te. No m'agrada que es fiquin amb els meus companys.
T'he demanat que em defensessis?
Anem a veure en Guzmán?
"Sí, Jon. Em sembla una idea magnífica".
Està boníssim. Quin tros d'home.
L'agafaria…
i me'l menjaria senceret.
Definitivament, hem de parlar amb ell.
Et sembla el tipus de persona que faria una cosa així?
Això no, 242, però ens podria donar informació.
Tota la informació és aquí.
La gent té mala memòria. És tendenciosa.
La gent menteix.
A ells mateixos i als altres.
La gent no val la pena.
És una pena que la gent no estigui mai a la teva alçada.
Sí, ho és.
És el seu exmarit. Tenen un fill junts.
Ha de saber més sobre ella que el seu pare.
Ell no sap res perquè ella mai li explicaria res interessant.
Per què parles com si la coneguessis de tota la vida?
Té una personalitat narcisista, però amb tendència a la inseguretat.
Està orgullosíssima dels seus cabells, però no tant del seu cos.
Es refugia en records ficticis d'una infància feliç que mai va existir.
Estima molt el seu fill,
però se sent culpable per no passar prou temps amb ell.
Té explosions d'energia seguides de crisis agudes d'autoodi.
Lluita per alliberar-se de l'ombra del seu pare.
Té por de la foscor.
Aquesta és la Carla. Poca cosa més.
I la contrasenya del seu mòbil és 654HL9X7.
Deixem de perdre el temps i rastregem-li el telèfon.
Has deduït la contrasenya per la decoració del seu dormitori, oi?
No. Era en un post-it, en un calaix.
Si no sabés que no t'agrada que et toquin,
t'estrangularia aquí mateix.
Ara, ja.
-Això no té sentit. -Ara què passa?
La geolocalització no respon.
L'Ezequiel se'ns ha avançat.
No hi puc tornar a accedir. Ha canviat la contrasenya.
Doncs sembla que haurem de parlar amb l'ex de la Carlita.
Mestretites dels collons.
Para!
Bufar i fer ampolles. Som a dins, 242.
O sigui que funciones amb suborns.
Tècniques de motivació, mai suborns.
Jon. Jon Gutiérrez.
Com està el meu policia preferit?
S'equivoca de persona, senyor.
Estàs més… revingut.
"Fort", Lejarreta. Vols dir que em veus més fort.
Què hi fas, en un lloc tan exclusiu com aquest?
No deu ser gaire exclusiu si hi ets tu.
Agur, Ben-Hur.
Que simpàtic ets, Jon Gutiérrez.
-De què el coneixes? -És periodista. El vaig detenir.
-Per què? -Per imbècil.
Deixa'm fer a mi. És de primer de psicologia.
Gràcies.
Guzmán Salinas.
L'inspector Gutiérrez? Benvinguts al meu local.
Veig que té feina.
Ni que ho juri.
Pensava que tenir un restaurant consistia a saludar
i menjar gratis cada dia.
Un trajo molt maco. M'agrada l'estil Tom Ford.
A mi, les seves pel·lis, però no m'entren.
-Podem parlar de la Carla? -Espero que no…
-em considerin sospitós. -En absolut.
En aquest cas, els convido a un Campari.
M'encanta.
-A mi també. Que siguin dos. -I per a la senyoreta?
Una Coca-Cola. I una altra per a l'inspector.
I fruits secs.
L'estimava.
Però la gent pensava que estava amb ella pels diners.
Amic meu,
hi ha dos tipus de persones: les dolentes i les filles de puta.
La Carla era incapaç d'estimar ningú.
-Bé, potser el nen. -No és cert.
També estima la seva euga.
Com ho saps? És la seva autèntica passió.
Precisament avui havia de competir
al Torneig del Reial Club, com cada any.
Encara que no ho sembli, és un geni.
I ja se sap com són els genis.
Has estat inspirada.
Gràcies a tu, hem perdut una hora.
O sigui que aquí dormen els cavalls dels pijos.
L'euga de la Carla, no.
No va arribar a entrar.
És sang.
La van atacar al cotxe i va fugir cap aquí.
El cotxe no pot ser lluny.
Va intentar entrar, però no va poder. Vigila! Les petjades.
Pugem.
Per què?
Ja sé el que necessito. Vull veure el paisatge. Ajuda'm.
-Aquestes mans no tocaran aquest cul. -Posa-les així.
Vinga. Et toca.
La mare que em va parir.
Collons.
T'hauries de cuidar més.
Ja ho faig.
No estic gras, estic fort.
ALÇADA 193 CM - PES 104,05 KG - GREIX 28,98 KG
No t'enganyis.
A prendre pel cul el trajo!
Com et pots permetre un Tom Ford amb el teu sou?
I com pot ser que amb un CI de 242
no t'hagis adonat que és una imitació?
Ets una persona estranya.
Ha dit "putes" la Tacons.
Porto vambes.
"Què veuen, els teus ulls d'elf?"
VELOCITAT
Allà. Hi ha molts ocells.
Hi ha una quantitat inusual d'insectes.
Afluixa.
Dreta.
-Has vist això? -Sí.
-Vols que pari? -No.
Així devia desviar el cotxe de la Carla.
No em diguis coses que ja sé.
Et fa res no parlar-me?
Et fa res anar-te'n a prendre pel cul?
Per què no condueixes tu?
No és una bona idea.
"No és una bona idea. "
No.
No pot ser.
No tens carnet.
Mira, reina, fins ara presumies de les teves habilitats mentals
perquè, de socials, no en tens, però no m'impressiones.
No soc la més llesta de la classe, però soc un bon policia, saps?
I de cognom: hòsties.
Saps quin problema tens? Que menysprees el que no entens.
I la nostra feina és entendre la gent,
embrutar-nos la roba, avançar-nos als dolents, fotre hòsties
i, com a mínim, tenir el puto carnet de conduir.
Para.
Com, que pari?
Para!
Seguirem a peu.
Has sentit res del que t'acabo de dir?
Antonia!
Fora! Surt de sobre meu!
Va!
Posa't el cinturó.
-I de carterista, tens el carnet? -Calla.
No es veu res. Com pots conduir?
De memòria.
Intenta arribar a l'autovia.
Té avantatge. El seu cotxe és més ràpid.
295 contra 225 quilòmetres per hora.
No passarà dels 220.
I tu?
Càgon dena.
Què passa?
Dona'm les pastilles.
-Quines? -Dona-me-les!
Merda.
Agafa el volant i compta deu.
-Com? -Compta deu. Agafa el volant!
Un, dos, tres, quatre…
Antonia, desperta't!
Cinc.
Antonia!
La mare que em va parir.
Vinga.
Fes una foto.
Ma mare sempre em diu que no sé fer fotos.
Estàs bé?
-Que cabró. El perdrem. -Això es pensa.
Antonia, no. Antonia.
Antonia!
No estic fet per a això.
Fill de puta.
Acosta-m'hi.
Va, acosta-m'hi!
Un altre cop.
Ara.
Així.
Central, cotxe quatre de camí.
Hi havia un monovolum amb una família, estan bé?
No s'han registrat ferits.
-N'està segura? -Segura.
El SAMUR està tractant algun quadre d'ansietat. Res més.
No sé què ha passat. M'he despistat amb la velocitat.
Per què perseguien el Porsche Cayenne?
-No tinc clar que només hi hagi un motiu. -Li interessa col·laborar.
-Estic col·laborant. -Faci'm cas.
-Pot trucar a un metge? Em fa mal el coll. -De seguida. Un minut.
No ho entenc. "De seguida" i "un minut" no és el mateix.
Li demano que truqui a un metge.
Bona nit, agent.
Suposo que han acabat, oi? Perfecte.
No sé què més dir-li.
-Buidin la zona. Deixin-los estar. -Entesos.
No volia…
No m'imaginava que estaria content de veure'l.
Conducció temerària amb agreujants, cotxe sinistrat, diversos testimonis…
Veig que el sentiment és mutu.
En Parra sap que s'ha trobat el cadàver?
Crec que a hores d'ara no hi ha ningú que no ho sàpiga.
Comença la festa.
Què cony heu fet?
Primer de tot, bona nit, inspector.
Perseguíem un sospitós que ens ha atacat on hem trobat el cos.
-Pensem que ha tornat… -Qui us ha donat permís per pensar?
Ei, que hem trobat el cos del xofer
-i gairebé atrapem el segrestador. -Gairebé!
De què em serveix això? Càgon l'hòstia.
L'heu posat nerviós.
Sortireu a les notícies.
Fins aquí. Prou d'observar i de collonades. S'ha acabat.
Els vull fora del cas. Ja.
Fora del cas?
Centreu-vos en l'Álvaro Trueba.
-No penses fer-hi res? -Haver-lo atrapat.
Tingui.
Si aquest el destrossa,
l'hi descompto del sou.
Era impossible.
El teu deure és fer l'impossible.
-Unes imatges impactants. -Gràcies, preciosa.
Igual d'impactants que la cursa suïcida que ha tingut lloc a l'M-501
i ha provocat el pànic.
Afortunadament, no hi ha hagut víctimes i tot ha quedat en un ensurt.
Un dels conductors implicats ja està declarant davant les autoritats.
I, pel que sembla, l'altre conductor, que va fugir en un Porsche Cayenne,
va ser qui va començar la cursa,
obligant la resta a sortir de la carretera
en direcció contrària fins a gairebé xocar amb una excavadora.
Increïblement, no s'ha registrat cap altre accident
i la policia ha desplegat totes les unitats per buscar el Porsche.
Així que això és el laboratori dels espies.
No som espies.
Si és com ser dins del coi de CSI.
El programa pot fer meravelles, però no miracles.
Què et sembla?
El retrat de l'ànima d'un fill de puta.
El braç. No hi veus una part més fosca?
Augmenta la definició.
La informació de la foto és la que és.
Hi ha moltes fotos.
Envieu-ho a tots els establiments de tatuatges.
No és gaire.
Hem fet més amb molt menys.
Hola?
Hola. Qui ets?
Em sents?
Tinc por.
Tu també estàs tancada?
Sí.
Me'n vull anar a casa.
Com et dius?
Sandra.
Sandra…
BASADA EN REINA ROJA DE GÓMEZ-JURADO
Subtítols: Neus
Supervisor creatiu Roger Peña