PONDĚLÍ, 15. DUBNA
Číslo 794.
Tahle taky nevypadá moc slibně.
Nikdo neřekl, že to je snadné.
Číslo 794, díky za účast v naší studii.
Nejdříve vám položíme hádanku,
takže vás poprosím, abyste se snažila co nejvíce.
-Slyšíte mě? -Perfektně.
Budu se co nejvíce snažit.
Jste kapitánka ropné plošiny jménem Kobayashi Maru,
která se nachází na širém moři.
Uprostřed noci vás probudí upozornění na náraz.
Slyšíte poplach. Míří na vás ropný tanker.
Teď přichází ta hádanka.
Přikážete potopit ten tanker?
-Kde se ta plošina nachází? -To je irelevantní.
Jste na širém moři, daleko od jakékoliv pomoci.
Jde o to, že je s vámi 25 dalších lidí,
se kterými jste přes měsíc žila,
a nevíte, kolik dalších lidí je na palubě tankeru.
Tohle je irelevantní.
Potřebuju znát přesnou polohu.
Dělá si z nás srandu?
Ne.
Vyhov jí.
Proč tu informaci potřebujete?
Potřebuju znát svou polohu kvůli řešení problému.
83 stupňů, 44 minut severní šířky.
64 stupňů, 35 minut západní délky.
-Co uděláte teď? -Podívám se na kalendář.
23. ledna 2013.
-A teď? -Půjdu zase spát.
Oni sem pustili trolla?
Takže všichni zemřou?
Ne, nikdo nezemře.
Je to na Arktidě.
V lednu je moře zamrzlé, takže tanker nemůže plout moc rychle.
Bum!
Přesně tak.
Bum.
Jak se ten troll jmenuje?
Antonia Scottová.
Skončili jsme?
Teprve začínáme, Antonio Scottová.
ČERVENÁ KRÁLOVNA
Sandro.
PRÁŠEK
Jsi tam?
Ano, jsem tu.
Myslela jsem, že nejsi skutečná.
Musíme být potichu.
Jestli nás uslyší,
-ublíží mi. -Je tu kamera.
Už to nevydržím.
Poslouchej, když mluvíš, skloň hlavu, ať ti nevidí na pusu.
Ublížil ti?
Nechci o tom mluvit.
Jak to zvládáš?
Nenechá mě spát.
Začínám šílet.
-Myslíš, že nás zabije? -Ne!
To neříkej.
Viděla jsi film Hostel? Nechci, aby takové věci dělal mně.
-Co když... -Nech toho. Prosím.
Alespoň v tom jsme spolu.
Ano.
Máš pravdu.
Jsme v tom spolu.
-Proč tu jsi? -Nevím.
A nevím, jak dlouho tu už jsem.
Potřebovala jsem peníze a dostala se do problémů, ale neměla jsem to dělat.
Počkat, o čem to mluvíš?
Jsem taxikářka.
Dostala jsem nabídku převézt v kufru balíček. Přišlo mi to riskantní...
-Ale nabídl mi hodně peněz. -Kdo?
Kdo ti nabídl hodně peněz?
Ptejte se prosím konkrétně.
Laura má za 15 minut důležitou schůzku.
Důležitější než její mrtvý syn?
Pamatujte, 15 minut.
Nemůžete nám dát trochu víc času?
Tolik času na vás šéfová má.
A co vy?
Já nic nevím.
-Na to se neptala. -Ještě jedna věc.
Jediná nevhodná otázka a schůzka skončí. Je to jasné?
Naprosto.
Hej, drahoušku, najdi mi nějaké vhodné otázky
týkající se dětí, které zemřely na vykrvácení.
Je mi líto. S tím nemohu pomoci, drahoušku.
Neumím si představit, jaká schůzka
může být důležitější než smrt syna.
Schůzka s Mezinárodním měnovým fondem.
Ne.
Jsi v pohodě?
Omlouvám se za ten rozruch.
Teresa vám určitě řekla,
že tohle je na odpovídání na dotazy ta nejnevhodnější doba.
Nebojte.
Jen potřebujeme vědět, jestli vám tahle fotka něco říká.
To je on?
Myslíme si to.
Je mi líto.
Nikdy jsem to tetování neviděla.
Teď, když mě omluvíte...
Mohla jste únosci dát to, o co si žádal.
Promiňte?
-Proč jste se nedohodli? -Tohle nemusím poslouchat.
Měli bychom přestat vzájemně mrhat časem.
Nalezení vraha vašeho syna je mrhání času?
To byla rána pod pás.
Nic ho už nevrátí.
Nepřišli jsme rozdávat rány, paní Truebová. V sázce je víc životů.
Včera unesl Carlu Ortizovou.
Tu jsem znala.
Byla to milá dívka.
Byla?
Můžete ji považovat za mrtvou.
Paní Truebová. Pět minut.
Zavolal jen jednou.
Podruhé už nemusel.
Proč?
Požadoval něco nemožného.
Něco, co jsem mu ani já nemohla dát.
Promiňte, ale co je pro někoho jako vy nemožné?
-Co vám řekl její otec? -Otázky tady kladu já.
-Co chtěl? -Chcete, abych spolupracovala?
-Něco nemožného. -Říkal, že nic nechtěl.
Lhal vám. Něco, co jsem mu ani já nemohla dát.
Nenajdete ji živou.
Mýlíte se. Najdeme ji.
Antonio.
Jestli mě omluvíte.
Antonio!
Počkat! Ezechiel mi něco řekl.
„Děti by neměly platit za hříchy svých rodičů. “
Zaplatí za to, to vám slibuju.
-No tak. -Máte zbraň?
Vyjdete s penězi?
Chci, abyste té zrůdě vystřelil mozek z hlavy.
To chci taky, ale jsem jen policajt, madam.
Věřte tomu nebo ne, v našem světě jsou pravidla.
-Nenajdete ji živou. -Já nic nevím.
Máme jen to, co je na fotce.
Má malého syna, ksakru.
Chtěl, aby oběť věděla...
Vykrvácel.
...aby viděl, jak se nádoba...
Vrah...
Antonio.
Hej, Antonio.
Antonio.
Vydrž. Ještě chvíli.
Jsi v pořádku.
Je po všem. Je to dobrý.
Je to dobrý.
Hej.
Antonio, to nic.
Tak. To je ono.
To je ono. Dobře.
Vydrž.
No tak.
To je ono.
A je to, je to v pořádku.
Kam to jdeš?
To nic. Je po všem.
Tři donuty a půllitrovku koly.
A já že bych se měl o sebe starat.
Potřebovala jsem glukózu.
Nevím, kam to všechno dáváš.
Máš spalování kolibříka.
-Mluvil jsi s Parrou? -Ano.
Řekl jsem mu, ať Ramónu Ortizovi nevěří
a že víme, že po něm Ezechiel chtěl něco nemožného.
Že nemůžeme odhalit náš zdroj, protože je to tajné.
-A? -Nic. Jen mi poděkoval
a řekl, že se s námi rád podělí o laboratorní zprávu Carlina auta.
To není pravda.
Nekecej, ty jsi tak chytrá.
Samozřejmě, že není. Poslal mě do prdele.
-Co jsi čekala? -To nám nedává moc prostoru.
Myslíš si to, co já?
Nemůžeš si myslet to, co já.
Toñi je zpátky.
Teresa ví víc, než říká.
-Pokračuj. -Měla rozšířené zorničky.
Musíme se k ní dostat, až u toho nebude Laura Truebová.
Dobře.
Jdeme.
Takhle mě vidělo jen pár lidí.
Nepovíš mi, na co potřebuješ ty prášky, že?
Můžeš tomu říkat vedlejší škody.
-Nikdy nemine. -Moc pomalé. To nestačí.
Snižte hladinu kyslíku v místnosti.
SNÍŽENÍ HLADINY KYSLÍKU
-Kde jste? -V rajské zahradě.
Jak to víte?
Jsou tam muž a žena bez pupíků.
-Dvě sekundy a 17 milisekund. -To nestačí.
1559, 1567, 1571, 1579,
1584.
Pardon! 1583,
1597, 1601, 1607, 1609,
1613, 1621...
Co s tebou dneska je?
Nespala jsem 73 hodin a 11 minut.
Dobře. Pokračuj.
1613, 1619,
1621, 1637...
Vždycky se zastaví na stejné hranici. Musí ji překonat.
Nikdy jsem nesliboval zázraky.
Ale slíbil jste drogu, která zlepší její intelektuální schopnosti.
Nikdo nemůže být inteligentnější než ona.
Tak za co vás platím?
Má sloučenina stimuluje hypotalamus, aby vylučoval víc histaminu.
Je to jako být v trvalém stavu ostražitosti.
Potřebuje jasnou mysl. Soustředění.
Jste ochoten riskovat vedlejší účinky?
Nic není zadarmo.
ŠPANĚLSKÉ NÁMĚSTÍ
Na co se díváš?
Cruella De Vil opouští budovu.
Buď diskrétní, Jone.
Jsem expert na sledování podezřelých.
-Říkali mi „Giza Itzala“. -Lidský stín?
Pořiď si skútr!
Zdá se, že jsme tu.
Zastav.
Zajímavé.
Možná její řidič poslouchal mizerný rádio.
A nebo pořád mluvil.
Neztrať ji, Giza Itzala.
Teď budeme čekat.
Všichni únosci se snaží rodiny vyděsit pro případ, kdyby se obrátily na policii.
Nechají je uvěřit, že to mají pod kontrolou, ale není to pravda.
Únosci vždy nechají něco nedokončené, pane Ortizi.
Říkal jsem vám, že už nevolal a ani nic nechtěl.
Dobře.
Máte pro mě ještě něco kromě nedůvěry?
Prý jste našli Carlino auto. No? Našli jste v něm něco?
Zdá se, že únosce k rozbití oken použil
hasicí přístroj.
A vaše dcera se bránila tak, že mu do obličeje nastříkala pěnu.
Naboso utekla do jezdeckého klubu a tam její stopa končí.
A? Našli jste nějaké...
-... stopy? -Dříve nebo později udělá chybu.
„Udělá chybu... “
Líbíte se mi. Jste profesionální.
Když jsem vás viděl, věděl jsem, že je vaše jednotka nejlepší.
To nepopírám.
Taky vím, kolik si vyděláte.
Muž s vašimi schopnostmi by měl mít lepší plat.
Mohu vás podpořit, Parro. Podpořit vaši jednotku.
Jen k tomu potřebuju dobrý důvod.
Zachraňte mou dceru, prosím.
„Líbí se mi, když jsi tichá, neb vypadáš, že jsi duchem nepřítomná. “
Už jsem ti říkala, že se v tomhle domě nekouří.
-„Houstone, máme problém. “ -Jeď.
-Nedává to smysl. -Ne.
Když tě máma nachytá při kouření, dostaneš výprask.
Já...
Slabý... Otče...
Slabý...
SLABÝ
Slabý...
Slabý.
Když je tělo slabé, musí být chladně potrestáno.
V klidu.
Účelně.
-Ve tvé cele býval muž. -Co?
Jo, než jsi přišla ty.
Bál se a hodně křičel.
Určitě tě ta informace neděsí.
Jsi silnější než já.
Jak vypadáš?
Jak to myslíš?
Blondýna, bruneta?
Bruneta.
Jsi hezká?
Teď asi vypadám strašně.
Ostříhal mi vlasy.
Jaký je tvůj otec?
Proč se mě na to ptáš?
No...
Protože tady přemýšlím nad...
No...
Jsem sirotek.
Když jsem byla malá,
cítila jsem se s ním v bezpečí.
Myslela jsem, že mě ochrání, ať se děje cokoliv.
Je tu zase.
Ne.
Prosím ne!
Ne!
Nech mě na pokoji, prosím!
Ne! Přestaň!
Ne!
Přestaň!
Neoblíkej si pyžamo! Pozvala jsem na večeři otce Iñakiho.
Lahoda!
Díky.
Nevím, jestli ty kokotxas nejsou hřích, Maritxu.
Ale jděte, otče.
Už nechci, mami. Díky.
-Ještě víno, otče? -Jistě.
Jak to jde v práci?
Jako v té vaší. Doznání a samé peklo.
Jone!
Opravdu věříte na hřích?
Dělají ti starosti tvé hříchy?
Dělá mi starosti, že nehřeším tak často, jak bych rád.
Neposlouchejte ho, otče. Rád vtipkuje.
Znáte ten citát?
„Syn nebude pykat za nepravost otcovu. “
„A otec nebude pykat za nepravost synovu. “
-Ezechiel 18. -Páni!
Na semináři jste určitě byl za šprta.
Ne, ale...
Jsem zvědavý. Znamená pro vás něco ta věta?
Mluva proroků je většinou obrazná...
Nechte si ty kecy, otče.
Pro mě to znamená,
že hřích není jako dědictví, které přechází z rodičů na děti,
protože Bůh nám všem odpustí.
To mi moc neřeklo.
Jedna věc jsou hříchy, o kterých vám říkají lidé jako já, otče.
Ale neslyšel jste někdy něco, co by ve vás vyvolalo myšlenku:
„Bůh to možná odpustí, ale já ne?“
Mám tě rád, mami.
Co tak najednou?
Jsi tak chytrá.
Stalo se něco?
Nemohl jsem spát.
Já taky ne.
To si umím představit.
Nevidíme to samé, víš?
Samozřejmě, že jo.
Vidíme nebe plné hvězd. Je nádherná noc.
Dobře. Ale kde ty vidíš něco nádherného
a poetického, já vidím něco jiného.
Já vidím data.
Ve tvý hlavě to musí stát za houby.
Ne.
Pro mě mají věci jazyk.
Takže svět je jako text, který je třeba dešifrovat.
Proto si myslím, že nám Ezechiel posílá zprávu.
Jazykem, kterýmu ještě nerozumím.
Měl jsem večeři s knězem, který...
Máma udělala kokotxas a byly...
-K věci, Jone. -Jasně. Promiň.
Mluvili jsme o citátu o hříších našich rodičů.
A myslím, že se nám Ezechiel snaží říct...
Antonio?
Antonio.
Jako děti vždy platíme za hříchy svých rodičů.
Vždy.
Ezechiel ubližuje dětem, aby trestal rodiče.
Pokračuj.
Všichni nám lhali.
Všichni.
Ramón a Laura...
Je zjevné, že se Ramón Ortiz a Laura Truebová báli.
Ale nebáli se Ezechiela.
-Je to má dcera! Chápete to? -Báli se nás.
-Má dcera! -Tohle nemusím poslouchat.
Měli bychom přestat vzájemně mrhat časem.
Strach silnější než touha zachránit své milované.
Všichni máme tajemství, ale některá jsou nevyslovitelná.
To od nich Ezechiel chce.
Aby přiznali svou vinu.
-Veřejné prohlášení. -Přesně tak.
To jsem ti přišel říct.
Už se nám bude líp spát.
Odpočiň si.
Ty taky.
Jone.
Ano?
Včera jsi riskoval život.
To auto nás mohlo trefit oba.
Nemyslím na to. Jinak bych to neudělal.
To není pravda.
Pamatuješ, když jsme se poznali, jak jsem se ptala na ten tanker?
Nikdo nikdy neodpověděl tak jako ty.
Máma říká, že jsem podivín.
Dobře, to by stačilo.
Dobře.
Dobrou noc, Antonio.
Soudě podle vzdálenosti mezi loktem a zápěstím
a velikosti vzhledem k autu,
bych řekla, že je Ezechiel vysoký asi 1,75 metru.
Teď už ho máme.
Můžeme to ještě trochu zúžit.
Podle jeho kůže mu musí být kolem 50 let.
Teď už ho máme.
Něco nového k té fotce?
Poslali jsme ji do všech tetovacích salonů ve Španělsku.
-Zatím nic nevíme. -Takže to nemůže být horší.
No ne.
Může to být horší.
Dobré ráno, šéfe.
Dáte nám chvilku, doktorko?
Jistě. Přece je to jen má laboratoř.
MENTOROVA KANCELÁŘ
Laura Truebová mě pořádně seřvala.
-Už ji neobtěžujte. -Obtěžovat ji?
Snažíme se najít vraha jejího syna.
Teresa Roblesová není podezřelá.
Hele, ta ženská na půli cesty domů změnila taxi.
-To vám nepřijde podezřelé? -Detektive.
Je pravá ruka Laury Truebové.
Je přirozené, že se bojí a chce ochránit svou rodinu.
Věděla jsi, že má šéf šéfa?
Lauře stačí zvednout telefon,
aby nám nějakej úředník v Bruselu snížil rozpočet na polovinu.
Možná nebyl dobrý nápad vás dát dohromady s Gutiérrezem.
-Je to lepší? -Zajímá vás to vůbec?
Posouvání hranic je součástí tréninku.
Proč já?
Kvůli zbloudilému tankeru.
Nikdo neodpověděl jako vy.
Lidé tak brilantní jako vy jsou odsouzeni k samotě.
Od dětství jste si zvykla na jistý způsob přežití.
Neupozorňovat na sebe.
Mýlím se?
Ukážu vám jiný způsob.
-Jaký? -Přesný opak.
Už jste skoro tam.
Ale ten toužený vrchol vám uniká.
A nevíte proč.
Abyste ho dosáhla, musíte ho chtít.
Chcete ho?
Tady nejste sama, Scottová.
Chcete být naše královna?
Nesnáším jehly.
Nic není zadarmo.
Prosím ne!
Jak jste vypadala, než jste se narodila?
6899, 6907, 6911, 6917,
6947, 6949...
Konečně máme zázrak, který jsem žádal, doktore.
...7069, 7079,
7103, 7109...
7121, 7127, 7129...
Hned to musíme napravit.
Pomoc!
Ne!
Pomoc!
Pomoc! Ne!
Slez ze mě! Ne!
Guzmáne, můj drahý Guzmáne.
Prý máš nového kámoše,
kterého vyšetřují Vnitřní záležitosti.
Co mi neříkáš?
Lejarreto, dneska ne. Nevidíš, že počítám?
Vtipné. Pořád počítáš.
Ale opravdu počítáš?
Tobě nic neutajím.
Ale když to zjistí můj bývalý tchán, vezme mi kapesné.
Mluvme vážně.
Řekni mi všechno, co víš o Ramónu Ortizovi.
Můžeme na seznam přidat ještě někoho.
Jaký seznam?
Seznam lidí, kteří nám lžou.
Jsme na něm ty a já?
Urážíš mě jako policajta, teplouše a rodáka z Bilbaa.
V tom případě vím, co mám dělat.
Najdu cestu.
Co s těmi bodyguardy?
Dobrý den, pánové.
Potřebuju mluvit s panem Ortizem.
-Šlo by to? -Nešlo.
Bingo.
Promiňte, slečno, tam nemůžete.
Hej! Slečno prosím! Tam není východ.
Hej! Prosím!
Hej! Slečno?
Ano, policie? Do restaurace nám vešla cizí žena...
Můžete někoho poslat?
Ty máš kalhoty akorát, ale tvoje jsou moc dlouhý.
-Ty kravata jsou fajn. I ta tvoje. -Máme problém u dveří. Pojďte sem.
Zavolejte policii.
Co tady děláte?
Nemám moc času. A vaše dcera taky ne.
Říkali, ať s vámi nemluvím.
Já vím, ale detektiv Parra nemá ani páru. Neposlouchejte ho.
Říkáte mi, že protiúnosová jednotka neví,
s čím má co do činění?
Poslouchejte prosím...
Promiňte.
Neřekl jste policii celou pravdu.
Ezechiel něco chtěl. Potřebuju vědět co.
Prosím.
Jsme kolegové.
-Bude to jen minutka. -Dovnitř nepůjdete.
Pusťte ji!
-Jone! -Pusťte ji, sakra!
No tak, Jone. Udělejte nám představení.
Pusťte ji, sakra!
-Říkám, pusťte ji! -Všichni se uklidněte.
-Dobře. -Co tu vy dva děláte?
-Poslouchejte mě prosím. -Ne!
Vy poslouchejte mě! A pořádně!
Únosce nechce peníze.
Chce veřejné přiznání. Musíme zjistit, o co jde.
Vypadněte odsud, nebo strávíte noc v cele.
Není důvod soupeřit, detektive.
Jsme na stejné straně.
Na stejné straně, ty buzno?
Já a na stejné straně s práskačem?
Sakra!
Víš, co se právě stalo, tlusťochu?
Buzna ti dala facku.
Skončil jsi, Gutiérrezi.
Tohle ti zlepší náladu?
Vždycky mi to zlepší náladu.
-Promiňte, mohl bych dostat nůž prosím? -Hned to bude.
Ta facka nás může hodně stát.
To jasně.
Jak to myslíš?
SAINT GINES – ČOKOLÁDOVNA
-Prosím. -Díky.
Víš co?
Už si o to říkal dlouho.
Dokážeš mi, že jsi člověk,
a řekneš, že se ti líbilo to vidět?
Nezeptáš se mě, že?
Ne.
Nejsem práskač.
Ale někdy, když chceš v noci spát,
jsou jisté věci, které nejde zamést pod koberec.
Chtěl jsem přeložit do Madridu.
Nejlepší pro všechny bylo, když „práskač“ zmizel.
Neptala jsem se, Jone.
Mohl bych se tě znovu zeptat, proč ti dávám ty prášky.
Když jsem ve stresu, tak v mém mozku vznikne chemická nerovnováha.
Jako by běžel na plné obrátky.
Ty prášky mě zpomalují.
Dělají mě hloupější.
To je úleva.
Sandro.
Jsi tam?
Proč mi neodpovídáš?
-Udělal ti něco? -Řekl mi, kdo jsi.
Proč jsi mi to neřekla?
Nezáleží na tom, kdo jsem.
-Záleží na tom, že ty a já jsme... -Stejné?
Chtěla jsi říct „stejné“?
Poslouchej mě. Musíme tu držet spolu, dobře?
Hele, ten chlap mě znásilňuje.
Ale tebe se nedotkne. Vidíš?
Tak mi neříkej, že jsme stejné. Nejsme stejné ani tady, ani tam venku.
To neříkej.
Tvůj otec nakonec zaplatí, co bude chtít,
a ty budeš volná.
Ale já budu mrtvá
na dně nádrže, protože na mně nikomu nezáleží.
Ne, mně na tobě záleží. Opravdu.
Neříkej nesmysly.
Couro.
Když jsem tu byl posledně, tak jsi dělala jógu nebo meditovala nebo tak něco?
Něco takovýho.
Jako zumba to nevypadalo.
Něco takovýho, Jone.
Co? Nesluší mi to?
Jo, vypadáš
hezky, ale mohlo by to být ještě lepší.
Můžu?
Et voilà!
Jdeme.
Jsi unavený.
Aby ne, po takovém dni. Ty nejsi?
Neunavím se tak snadno.
Výhoda toho, když je někdo Terminátor.
Měl bys jít domů.
A ty by ses měla naučit zavírat si dveře.
Pro vlastní bezpečnost.
Opravdu můžeš jít.
-Určitě? -Ano.
Taxíky jezdí pořád.
Hele!
Antonio...
-Něco ti musím říct. -Vím, co se stalo v Bilbau.
Udělal jsi, co jsi musel.
MINISTERSTVO VNITRA – ANALÝZA OBLIČEJE
Promiňte, jedete špatně.
Na setkání s vámi jsem se těšila.
Co chcete?
Nezáleží na tom, co chci.
Vidím vaše hádanky.
Jednu pro vás mám.
Jak jste vypadal, než jste se narodil?
Zabijete mě?
Pořád nic nechápete.
„Nyní vidíme jako v zrcadle
nejasně,
potom však uzříme tváří v tvář. “
PODLE KNIHY „ČERVENÁ KRÁLOVNA“ OD GÓMEZE-JURADA
Překlad titulků: Jan Šauer
Kreativní dohled Kateřina Hámová