MANDAG 15. APRIL
Nummer 794.
Hun der virker heller ikke lovende.
Ingen sa at dette var lett.
Nummer 794, takk for at du deltar i studien vår.
Først skal jeg presentere et dilemma,
så jeg ber deg om å gjøre ditt beste, ok?
-Kan du høre meg? -Klart og tydelig.
Jeg skal gjøre mitt beste.
Du er kapteinen på oljeplattformen Kobayashi Maru,
som ligger langt til havs.
Du blir vekket midt på natten pga. et kollisjonsvarsel.
Du kan høre alarmen. Et tankskip er på vei mot deg.
Det er her dilemmaet kommer.
Ville du beordret senkingen av tankskipet?
-Hvor ligger plattformen? -Det er irrelevant.
Du er langt til havs, uten mulighet for hjelp.
Det som betyr noe, er at det er 25 andre personer
du har bodd med i én måned,
og du aner ikke hvor mange fremmede som er på tankskipet.
Det er irrelevant.
Jeg må vite den nøyaktige plasseringen.
Tuller hun med oss?
Nei.
Bare spill med.
Hvorfor trenger du den informasjonen?
Jeg vil vite hvor jeg er i forhold til problemet.
83 grader, 44 minutter nord.
64 grader, 35 minutter vest.
-Hva vil du gjøre nå? -Se på kalenderen.
23. januar 2013.
-Hva nå? -Nå legger jeg meg igjen.
Slapp de inn et nettroll?
Så alle kommer til å dø?
Nei, ingen kommer til å dø.
Det er Arktis.
I januar er havet islagt. Det kan ikke gå særlig fort.
Bang!
Ja, det stemmer.
Bang.
Hva heter nettrollet?
Antonia Scott.
Er vi ferdige?
Vi har nettopp begynt, Antonia Scott.
Sandra.
EN PILLE
Er du der?
Ja, jeg er her.
Jeg trodde du ikke var ekte.
Vi må snakke lavt.
Hvis han hører oss,
-skader han meg. -Det er et kamera.
Jeg orker ikke mer.
Se ned når du snakker. Da ser han ikke munnen din.
Har han skadet deg?
Jeg vil ikke snakke om det.
Hvordan går det med deg?
Han lar meg ikke sove.
Jeg mister forstanden.
-Tror du han kommer til å drepe oss? -Nei!
Ikke si det.
Har du sett Hostel? Jeg vil ikke at han skal gjøre det mot meg.
-Hva om han... -Slutt. Vær så snill, slutt.
Vi er i det minste sammen om dette.
Ja.
Du har rett.
Vi er sammen om dette.
-Hvorfor er du her? -Jeg vet ikke.
Aner ikke hvor lenge jeg har vært her.
Jeg trengte penger og fikk problemer, men skulle aldri gjort det.
Vent, hva snakker du om?
Jeg er taxisjåfør.
Jeg tilbød meg å ta med en pakke i bagasjerommet. Det virket risikabelt...
-... men han tilbød meg mye penger. -Hvem da?
Hvem tilbød deg mye penger?
Vær spesifikk med spørsmålene dine.
Laura har et veldig viktig møte om 15 minutter.
Viktigere enn en død sønn?
Husk, 15 minutter.
Kan du ikke gi oss litt mer tid?
Det er alt du får av sjefen min.
Hva med deg?
Jeg vet ingenting.
-Var ikke det hun spurte om. -En ting til.
Et upassende spørsmål, og møtet er over. Er det klart?
Krystallklart.
Hei, søta, finn noen passende spørsmål
om barn som har blødd i hjel.
Beklager. Jeg kan ikke hjelpe deg med det, kjekken.
Jeg kan ikke forestille meg hva slags møte
som er viktigere enn hennes døde sønn.
Et med Det internasjonale pengefondet.
Nei.
Går det bra?
Jeg beklager oppstyret.
Teresa må ha fortalt deg
at dette er et dårlig tidspunkt å svare på spørsmål.
Slapp av.
Vi trenger bare å vite om dette bildet forteller deg noe.
Er det ham?
Vi tror det.
Beklager.
Aldri sett den tatoveringen.
Nå, hvis dere unnskylder meg...
Du kunne gitt kidnapperen alt han ba om.
Unnskyld meg?
-Hvorfor kom dere ikke til en enighet? -Dette blir for dumt.
Jeg synes vi bør slutte å kaste bort hverandres tid.
Å finne din sønns morder er bortkastet tid?
Det er å gå for langt.
Ingenting vil bringe ham tilbake.
Vi er ikke her for å plage deg. Flere liv står på spill.
Han kidnappet Carla Ortiz i går.
Jeg kjente henne.
Hun var en snill jente.
Var?
Du kan anta at hun er død.
Señora Trueba. Fem minutter.
Han ringte bare én gang.
Han behøvde ikke ringe igjen.
Hvorfor det?
Han krevde noe umulig.
Noe ikke engang jeg kunne gi ham.
Beklager, men hva kan være umulig for en som deg?
-Hva sa faren til deg? -Jeg stiller spørsmålene.
-Hva ville han? -Skal jeg samarbeide?
-Noe umulig. -Han sa at han ikke ba om noe.
Han løy for deg. Noe ikke engang jeg kunne gi ham.
Du finner henne ikke i live.
Du tar feil. Vi finner henne.
Antonia.
Unnskyld meg.
Antonia!
Vent! Ezequiel fortalte meg noe.
"Barn burde ikke betale for foreldrenes synder. "
Han kommer til å få svi for dette.
-Kom igjen. -Er du bevæpnet?
Klarer du å få endene til å møtes?
Jeg vil at du setter en kule i det monsterets hode.
Jeg også, frue, men jeg er bare politi.
Og i vår verden, tro det eller ei, finnes det regler.
-Du finner henne ikke i live. -Jeg vet ingenting.
Informasjonen på bildet er alt vi har.
Hun har en liten gutt.
Han ville at offeret skulle vite...
Han blødde i hjel.
...se beholderen...
Drapsmannen...
Antonia.
Hold ut. Bare litt til.
Det går bra med deg.
Det er over nå. Det går bra.
Det går bra.
Du.
Antonia, det går bra.
Sånn. Sånn, ja.
Sånn, ja. Bra.
Hold ut.
Kom igjen.
Sånn, ja.
Sånn, det går bra.
Hvor skal du?
Det går bra. Det er over.
Tre smultringer og en halv liter Cola.
Og jeg er den som burde passe meg.
Jeg trengte glukosen.
Aner ikke hvor alt det legger seg.
Du har stoffskiftet til en kolibri.
-Snakket du med Parra? -Ja.
Jeg ba ham ikke stole på Ramón Ortiz,
og at vi vet at Ezequiel ba ham om å gjøre noe umulig.
At vi ikke kan avsløre en hemmelig kilde.
-Og? -Ingenting. Han bare takket meg
og sa at han gjerne deler lab-rapporten om Carlas bil med oss.
Løgn.
Du er så begavet.
Så klart er det ikke sant. Han ba meg ryke og reise.
-Hva forventet du? -Det gir oss ikke mye spillerom.
Tenker du det jeg tenker?
Du kan ikke tenke det jeg tenker.
Toñi er tilbake.
Teresa vet mer enn hun gir uttrykk for.
-Fortsett. -Jeg så pupillene hennes utvide seg.
Vi må snakke med henne når Laura Trueba ikke er der.
Flott.
Vi går.
Få har sett meg slik.
Skal du fortelle meg hvorfor du trenger de kapslene?
Kall det uheldige bivirkninger.
-Hun tar aldri feil. -For sakte. Det er ikke nok.
Senk oksygennivået i rommet.
O2 REDUKSJON
-Hvor er du? -I Edens hage.
Hvordan vet du det?
Det er en mann og en kvinne uten navle.
-To sekunder, 17 millisekunder. -Ikke godt nok.
1559, 1567, 1571, 1579,
1584.
Beklager! 1583,
1597, 1601, 1607, 1609,
1613, 1621...
Hva er galt i dag?
Jeg har ikke sovet på 73 timer og 11 minutter.
Greit. Fortsett.
1613, 1619,
1621, 1637...
Hun når alltid den samme grensen. Vi må overgå det.
Jeg har aldri lovet mirakler.
Men du garanterte at stoffet ville styrke hennes intellektuelle evner.
Ingen kan være mer intelligent enn henne.
Så hva betaler jeg deg for?
Sammensetningen stimulerer hypothalamus til å lage mer histamin.
Det er som å være i permanent våkenhetstilstand.
Det hun trenger, er klarhet. Fokus.
Er du villig til å risikere bivirkningene?
Ingenting er gratis.
PLAZA DE ESPANIA
Hva ser du på?
Cruella de Vil forlater bygningen.
Vær diskret, Jon.
Jeg er ekspert på å følge mistenkte.
-De kalte meg "Giza Itzala". -Den menneskelige skyggen?
Finn en scooter!
Vi er fremme.
Stopp.
Interessant.
Kanskje sjåføren hørte på Radiolé.
Eller aldri holdt munn.
Ikke mist henne av syne, Giza Itzala.
Nå venter vi.
Kidnappere prøver å skremme familier i tilfelle de kontakter politiet.
De får dem til å tro at de har kontroll, men det stemmer ikke.
Kidnappere legger alltid igjen løse tråder, señor Ortiz.
Han har ikke ringt igjen eller bedt om noe.
Greit.
Foruten mistillit, har du noe annet til meg?
Jeg ble fortalt at dere fant Carlas bil. Vel? Fant dere noe i den?
Kidnapperen brukte angivelig et brannslukningsapparat
til å knuse vinduene.
Og datteren din forsvarte seg ved å spraye skum i ansiktet hans.
Hun løp barbeint til rideklubben, og der ender sporet hennes.
Og? Fant dere noen
-fotavtrykk? -Han gjør en feil til slutt.
"Gjør en feil... "
Jeg liker deg. Du er profesjonell.
Jeg leste om deg, og enheten din er en av de beste.
Sant nok.
Jeg vet også hvor mye du tjener.
En mann med dine ferdigheter burde ha bedre lønn.
Jeg kan støtte deg, Parra. Støtte enheten din.
Jeg trenger bare en god nok grunn.
Redd datteren min, vær så snill.
"Jeg liker din stillhet, den gjør deg fraværende. "
Jeg har alt sagt det, ingen røyking i huset.
-Vi har et problem. -Kjør.
-Det gir ingen mening. -Nei.
Hvis moren din tar deg i å røyke, får du ris.
Jeg...
Svak... Fader...
Svak...
SVAK
Svak...
Svak.
Hvis kjødet er svakt, må det straffes.
Med selvkontroll.
Med en hensikt.
-Det pleide å være en fyr i cellen din. -Hva?
Ja, før du kom.
Han var redd og skrek mye.
Men det skremmer vel ikke deg.
Du er sterkere enn meg.
Hvordan ser du ut?
Hva mener du?
Blond, brunette?
Brunette.
Er du pen?
Jeg ser nok fæl ut nå.
Han klippet håret mitt.
Hvordan er faren din?
Hvorfor spør du meg om det?
Tja...
Fordi å være her fikk meg til å tenke...
Tja...
Jeg er foreldreløs.
Da jeg var liten,
følte jeg meg trygg med ham.
Jeg tenkte at uansett hva som skjedde, så ville han beskytte meg.
Han er her igjen.
Nei.
Nei, vær så snill!
Nei!
La meg være i fred, vær så snill!
Nei! Slutt!
Nei!
Slutt!
Ikke ta på deg pyjamasen! Jeg har invitert fader Iñaki på middag.
Så deilig!
Takk.
Vet ikke om cocochaen ikke er en synd, Maritxu.
Slutt å tulle, fader.
Jeg er forsynt, mamma. Takk.
-Mer vin, fader? -Ja.
Står til på jobb?
Som din, bekjennelser og omgang med helvete.
Jon!
Tror du virkelig på synd?
Er du bekymret for dine synder?
Det som bekymrer meg, er å ikke kunne synde så ofte jeg vil.
Ikke hør på ham, fader. Han liker å spøke.
Kan du det sitatet...
"Sønnen skal ikke bære farens misgjerning"?
"Heller ikke faren skal bære sønnens misgjerning. "
-Esekiel 18. -Jøss!
Du må ha vært seminarnerden.
Nei, men jeg...
Jeg undres. Betyr den setningen noe for deg?
Språket til profetene er vanligvis billedlig...
Kutt pisspreiket, fader.
For meg betyr det
at synd ikke er en arv som overføres fra foreldre til barn,
for Gud tilgir oss alle.
Du sier fortsatt ikke mye.
En ting er de små syndene folk som meg forteller deg, fader.
Men har du aldri hørt noe som fikk deg til å tenke:
"Gud kan tilgi dette, men ikke jeg"?
Glad i deg, mamma.
Hvor kommer dette fra?
Du er så smart.
Har noe skjedd?
Jeg fikk ikke sove.
Ikke jeg heller.
Det kan jeg tenke meg.
Vi ser ikke de samme tingene, vet du?
Selvfølgelig gjør vi det.
Vi ser en himmel full av stjerner. Det er en vakker natt.
Ja. Men der du ser noe vakkert,
noe poetisk, ser jeg noe annet.
Jeg ser informasjon.
Det må suge å være inne i hodet ditt.
Nei da.
Ting har et språk.
Verden er som en tekst som kan bli tydet.
Derfor tror jeg Ezequiel prøver å si oss noe
på et språk jeg ennå ikke forstår.
Jeg spiste middag med en prest som...
Moren min lagde cocoha, og de var...
-Kom til saken, Jon. -Ja. Beklager.
Vi snakket om dette sitatet om foreldrenes synder.
Og jeg tror Ezequiel prøver å fortelle oss at...
Antonia?
Antonia.
Vi barn betaler alltid for våre foreldres synder.
Alltid.
Ezequiel skader barna for å straffe foreldrene.
Fortsett.
Alle løy for oss.
Alle sammen.
Ramón og Laura...
Det er åpenbart at Ramón Ortiz og Laura Trueba var redde.
Men de var ikke redde for Ezequiel.
-Hun er datteren min! Forstår du? -De var redde for oss.
-Min datter! -Dette blir for dumt.
Vi bør slutte å kaste bort hverandres tid.
En frykt som overgår ønsket om å redde sine kjære.
Vi har alle hemmeligheter, men noen av dem er ubeskrivelige.
Det er det Ezequiel ønsker av dem.
At de skal innrømme sin skyld.
-En offentlig uttalelse. -Det stemmer.
Det var det jeg kom for å si.
Vi sover bedre i natt.
Få deg litt hvile.
Du også.
Jon.
Ja?
Du risikerte livet i går.
Den bilen kunne ha truffet oss.
Jeg tenkte ikke på det. Ellers hadde jeg ikke gjort det.
Det er ikke sant.
Husker du dagen vi møttes, da jeg spurte om tankskipet?
Ingen har noen gang svart slik du gjorde.
Moren min sier jeg er en raring.
Greit, det er nok.
Ja vel.
God natt, Antonia.
Ut fra avstanden mellom albuen og håndleddet
og størrelsen i forhold til bilen
vil jeg tro at Ezequiel er omtrent 1,75 meter høy.
Da har vi ham.
Vi kan begrense det litt mer.
Ut fra huden må han være rundt 50 år.
Nå har vi ham.
Noen oppdateringer på bildet?
Vi har sendt det ut til alle tatoveringsstudioene i Spania.
-Vi har ikke hørt noe så langt. -Så ting kan ikke bli verre.
Se på det.
Det kan bli verre.
God morgen, sjef.
Kan du gi oss et øyeblikk, doktor?
Jo da. Det er jo bare mitt laboratorium.
MENTORS KONTOR
Laura Trueba ga meg huden full.
-Ikke bry henne igjen. -Bry henne?
Vi prøver å fange sønnens morder.
Teresa Robles er ikke mistenkt.
Hør her. Den kvinnen byttet taxi halvveis hjem.
-Er ikke det mistenkelig? -Betjent.
Hun er Laura Truebas høyre hånd.
Det er naturlig at hun er redd og ønsker å beskytte familien.
Visste du at sjefen hadde en sjef?
Laura trenger bare å ta telefonen
til en tjenestemann i Brussel for å halvere vår finansiering.
Kanskje ikke en god idé å sette deg sammen med Gutiérrez.
-Er det bedre? -Bryr du deg egentlig?
Å tøye grensene er en del av opplæringen.
Hvorfor meg?
På grunn av et drivende tankskip.
Ingen hadde noen gang svart som deg.
Smarte folk som deg er dømt til ensomhet.
Du har blitt vant til å overleve slik siden du var barn.
Å ligge lavt.
Tar jeg feil?
Jeg skal vise deg en annen måte.
-Hvilken? -Den stikk motsatte.
Du er nesten der.
Men den toppen du ønsker, unngår deg.
Og du er ikke sikker på hvorfor.
For å nå den, må du ville det.
Vil du ha den?
Du er ikke alene her, Scott.
Vil du bli dronningen vår?
Jeg hater nåler.
Ingenting er gratis.
Vær så snill, nei!
Hvordan så ansiktet ditt ut før du ble født?
6899, 6907, 6911, 6917,
6947, 6949...
Endelig fikk vi miraklet jeg ba deg om.
...7069, 7079,
7103, 7109...
7121, 7127, 7129...
Vi må fikse dette nå.
Hjelp!
Nei!
Hjelp!
Hjelp! Nei!
Slipp meg! Nei!
Guzmán, min kjære Guzmán.
Jeg hører du har en ny kompis
som etterforskes av internavsnittet.
Når skulle du fortelle meg det?
Lejarreta, ikke i dag. Ser du ikke at jeg går over tallene?
Det er morsomt, du går alltid over tallene.
Men gjør du det?
Jeg holder ikke hemmeligheter for deg.
Om eks-svigerfar får vite det, fjerner han pengestøtten.
La oss komme til saken.
Fortell meg alt du vet om Ramón Ortiz.
Vi kan legge til flere på listen.
Hvilken liste?
Listen over folk som lyver for oss.
Er du med meg eller ham?
Du fornærmer meg som politimann, som homse, og som innfødt i Bilbao.
Da vet jeg hva jeg skal gjøre.
Jeg finner veien.
Hva er det med alle livvaktene?
God morgen, mine herrer.
Jeg må snakke med señor Ortiz.
-Er det mulig? -Umulig.
Bingo.
Unnskyld, du kan ikke gå inn der.
Vær så snill! Det er ingen vei ut der borte.
Hei! Hei, vær så snill!
Du!!
Ja, politiet? En fremmed har gått inn i restauranten vår...
Kan dere sende noen?
Lengden på buksene dine er bra, men dine er litt lange.
-Slipset ser bra ut. Ditt også. -Vi har et problem ved døren. Kom ned.
Ring politiet.
Hva gjør du her?
Jeg har ikke mye tid. Ikke datteren din heller.
De sa at jeg ikke skulle snakke med deg.
Ja, men etterforsker Parra aner ingenting. Ikke hør på ham.
Forteller du meg at kidnappingsenheten
ikke vet hva de driver med?
Vær så snill...
Beklager.
Du fortalte ikke politiet hele sannheten.
Ezequiel ville ha noe. Jeg må vite hva.
Vær så snill.
Vi er kolleger.
-Bare et øyeblikk. -Du kommer ikke inn.
Slipp henne!
-Jon! -Slipp henne, for faen!
Kom igjen, Jon. Lag et show.
Slipp henne, for faen!
-Slipp henne, sa jeg! -Ta det med ro.
-Ok! -Hva i helvete gjør dere her?
-Vær så snill, hør på meg. -Nei!
Dere hører på meg, og hør godt etter!
Kidnapperen vil ikke ha penger.
Han vil ha en offentlig tilståelse. Vi må vite hvorfor.
Kom dere vekk, ellers tilbringer dere natten i en celle.
Ingen grunn til å gå i krig.
Vi er på samme side.
På samme side, homse?
Jeg, på samme side som en tyster?
Pokker!
Vet du hva som skjedde nå, tjukken?
En homse slo deg i ansiktet.
Du er ferdig, Gutiérrez.
Vil dette hjelpe?
Dette hjelper alltid.
-Unnskyld meg, kan jeg få en kniv? -Straks.
Det klasket kan koste oss mye.
Ja visst.
Hva mener du?
SJOKOLADEKAFE
-Vær så god. -Takk.
Vet du hva?
Han har bedt om det lenge.
Kan du bevise at du er et menneske
og si at du likte å se meg gjøre det?
Skal du ikke spørre meg?
Nei.
Jeg er ikke det.
Men noen ganger, hvis du vil sove om natten,
er det visse ting du ikke kan skjule.
Jeg ville bli overført til Madrid.
At "tysteren" forsvinner, er det beste for alle.
Jeg spurte ikke, Jon.
Jeg kan spørre igjen om hvorfor jeg gir deg pillene.
Når jeg blir stresset, oppstår en ubalanse i hjernens kjemi.
Som om jeg blir overbelastet.
De pillene bremser meg.
De gjør meg dummere.
Det er godt å høre.
Sandra.
Er du der?
Hvorfor svarer du ikke?
-Gjorde han deg noe? -Han fortalte meg hvem du er.
Hvorfor sa du det ikke?
Det spiller ingen rolle.
-Det som betyr noe, er at du og jeg er... -Like?
Skulle du si "like"?
Hør på meg. Vi må holde sammen, ok?
Denne fyren voldtar meg.
Men han rører jo ikke deg.
Så ikke fortell meg at vi er like. Vi er ikke like her eller der ute.
Ikke si det.
Faren din vil betale uansett hva han ber om,
og du vil være fri.
Men jeg vil være død
på bunnen av en tank, fordi ingen bryr seg om meg.
Nei, jeg bryr meg om deg. Jeg gjør det.
Pisspreik.
Hore.
Sist gang jeg var her, gjorde du yoga eller meditering eller noe?
Noe sånt.
Det lignet ikke Zumba.
Noe sånt, Jon.
Hva er det? Er jeg ikke fin?
Jo, du er
fin, men det kan bli enda bedre.
Får jeg lov?
Sånn ja!
La oss gå.
Du er sliten.
Ja, etter denne dagen, så. Er ikke du?
Jeg blir ikke lett sliten.
Fordelene ved å være en Terminator.
Du burde dra hjem.
Og du bør lære å lukke døren,
for din egen sikkerhet.
Bare gå hjem, du.
-Er du sikker? -Ja.
Drosjer kjører forbi hele tiden.
Se der!
Antonia...
-Jeg må si noe. -Jeg vet hva som skjedde i Bilbao.
Du gjorde det du måtte.
INNENRIKSDEPARTEMENTET ANSIKTSANALYSE
Dette er ikke riktig vei.
Jeg så frem til å møte deg, Ezequiel.
Hva vil du?
Det spiller ingen rolle.
Jeg ser at du liker gåter.
Jeg har en til deg.
Hvordan så ansiktet ditt ut før du ble født?
Skal du drepe meg?
Du forstår fortsatt ingenting.
"For nå ser vi bare en refleksjon,
"som i et speil.
"Så skal vi se hver andre ansikt til ansikt. "
BASERT PÅ "RØD DRONNING"
Tekst: Chantel Merchant Knudsen
Kreativ leder Heidi Rabbevåg