Jeg...
Jeg ville ikke at det skulle bli slik.
Pappa...
Mamma.
Vær så snill.
Hallo?
Hvem er du?
Jeg heter Jorge.
Du er et barn.
Jeg er redd.
Hvorfor gråter du?
EN FORKLEDNING
...sjokkert over skytingen utført av en ukjent kvinne
på skolen San Bárbara.
Kriminalteknisk har foreløpig ikke bekreftet antall ofre...
SKYTING
Faen...
Kom igjen.
Hva vet vi om morderen?
En mørkhåret kvinne ikledd hvitt.
Hun drepte en lærer og to kolleger.
Er det noen barn blant ofrene?
Nei, takk og lov, barna har det bra.
Bortsett fra én, som er bortført.
Ambassadørens barnebarn.
Pappa?
Hvor er han?
Jeg har ikke sett deg på tre år.
Jeg vet ikke om jeg forventet kjærlighet, men jeg ventet noe.
Kjærlighet?
Forventet du virkelig kjærlighet?
Er det Jorge?
Snakker du om Jorge?
Ikke gjør dette vanskeligere enn det er.
Jeg har to menn som venter nede.
Bli med meg.
Du er arrestert for drap og kidnapping.
-Skynd deg! -Hent trallen nå.
-Det er Marcos Lorentes rom! -Hent trallen!
Hun slipper unna!
Du! Stans!
GARDEROBE
Det er henne!
-Stans, politiet! -Stå i ro!
Faen ta, Antonia.
Pokker.
Vær så snill...
Ikke la dem bli såret.
Stans!
Du er ikke lenger den røde dronningen.
Tilkall ambulanse!
Du!
Antonia!
Kom nærmere.
Finn Jorge.
Ezequiel og Carla må være under jorden. Finn dem.
Skynd deg!
Politiet!
Stans!
Går det bra?
-Du har fjernet blokkeringen. -Ikke lenge.
Telefonen din blir sporet.
Jeg kan ikke slå den av.
-Han vil ringe meg. -Ezequiel?
Gi meg mer tid.
Dette skjedde med Marcos. Jeg vil ikke det samme for min sønn.
Femten minutter. Ikke lenger.
Dette er for gamle dagers skyld fordi jeg liker gutten.
Men jeg tar ikke skylden.
Femten, Antonia.
Han ringer før det.
Tusen takk.
Der er hun!
Kom igjen!
-Går det bra med dem? -Hvem?
Mine kolleger i bilen.
-Ja. -Det er du som er i trøbbel.
-Du er arrestert. -Gammelt nytt.
Sentralbord, hun er sett i finansområdet.
Send enheter.
Gå, gå!
JEG ER IKKE GAL JEG HAR BARE FÅTT NOK
-Hei, Antonia. -Ezequiel.
Dette var ikke spillereglene. La sønnen min gå.
Du tar feil. Spillet var slik hele tiden.
Barn får svi for foreldrenes synder.
Jeg vil snakke med henne.
Jeg vet ikke hva du mener.
Jo, det gjør du.
Jeg vil snakke med henne.
Det var henne hele tiden.
Sandra?
Du vet navnet mitt! Veldig smart.
Du er Fajardos datter.
Det stemmer, Antonia.
-Overraskelse! Her er jeg. -Det er ingen overraskelse.
Du døde aldri.
Kanskje.
Dette handler om barn som dør, og foreldre som vekkes til live.
Sønnen min kan ikke dø. Gi ham tilbake.
Se der borte. Jeg går denne veien.
Stakkars Antonia.
Nå vet du hvordan det er å føle seg utrygg.
Enkelt og greit.
Hvis du vil at han skal leve,
må du velge, som de andre foreldrene.
Velge mellom hva?
Livet til din sønn
eller Carla Ortiz sitt.
-Ville du ikke redde henne? -Hvis jeg ikke velger?
Da har Jorge 30 timer igjen å leve.
Det samme som Carla.
Helt rett, som alltid, Antonia Scott. Helt rett.
Ja, men jeg er ikke trygg, og politiet er etter meg.
Skal jeg spille med nye regler, må du gi meg noe annet.
Vær sterk, Antonia.
Ikke glem det. Vær sterk som meg.
"Jeg ble bygget over vann.
"Veggene mine er laget av ild. "
Du! Stans!
Hvorfor skade et barn?
Det samme som å skade Carla eller Álvaro Trueba.
Du sier det alltid. Det er ditt oppdrag.
Vi må stanse foreldrene,
og det kan bare gjøres gjennom barna.
Og Jorge Scott er barnet til den kvinnen.
Jeg vil ikke, hører du? Jeg vil ikke!
Jeg vil ikke.
-Jeg vil ikke skade det barnet. -Pappa!
Så klart.
Du vil beskytte ham, slik du beskytter meg.
Den kvinnen truer meg.
Beskytt meg.
Vær så snill.
Dere advokater kan ikke noe for det, men jeg liker ikke at du sniker deg innpå.
Si meg...
Er det sant?
Det er bekreftet.
Men politiet prøver å skjule det.
De er blitt drept.
Nesten hele spesialavsnittet er enten døde eller skadet.
-Parra også? -Han er på intensiven.
Og hans nestkommanderende?
Ramón,
vi må ta en avgjørelse.
"Vi"? Jeg skal det.
Jeg tar avgjørelsen, som alltid.
Trenger du at jeg signerer noe, legg det på skrivebordet mitt.
Nå vil jeg helst være alene.
Hvor er Antonia?
Og du er...
Jeg er faren.
Jeg har ingen far.
Jeg ble fortalt at en av dine særegenheter er lite morsomme vitser.
Jeg tror ikke du forstår, señor Gutiérrez,
hvor alvorlig situasjonen er.
Kan du gi meg fjernkontrollen?
Hvorfor beskytter du henne?
Hvorfor gjør ikke du det?
Jorge er blitt kidnappet.
Jeg er sikker på at Antonia er involvert.
Hun har tatt medisiner for å ha selvkontroll i årevis.
Men hun har ingen kontroll over handlingene. Du bryr deg om henne.
Hjelp meg.
Hvis du hjelper meg, løslater jeg deg uten siktelser.
Vil du gi meg et like kult slips som deg?
Ikke lur deg selv.
Hun er ikke vennen din.
Hun har ingen venner, og det vet du.
Hun synes hun er så mye bedre enn resten av oss.
Ha litt medfølelse for en stakkars krøpling og gi meg fjernkontrollen, takk.
Alt Antonia berører, blir ødelagt.
Moren hennes døde. Mannen er i koma.
Og hvem vet hvor Jorge er.
Og du er ferdig.
Sir Peter...
Du har ingen anelse hvem datteren din er.
Lukk døren på vei ut, vær så snill.
Jorge!
Er du der?
Ja.
Går det bra?
Håndleddene mine gjør vondt.
De bandt meg fast.
Har de gjort deg noe annet?
Nei. Ikke noe annet.
Er du redd for mørket?
Cellen min er ikke mørk.
Ikke?
Har du et lys der inne, Jorge?
Kan vi ikke leke "Jeg ser"?
For å distrahere oss selv litt. Er du med?
Lekte det da jeg var liten.
Med mamma.
Hvilke leker lekte dere?
"Jeg ser",
"Mitt skip er lastet med",
"Dukkeleken"... Det var favoritten.
Jeg liker også å leke med sønnen min.
Skulle ønske vi kunne leke oftere.
Kom igjen, du begynner.
Jeg har ikke noe lys her inne.
Greit. Jeg ser med mitt lille øye...
Hva ser du?
Noe...
Hva er det?
Noe som begynner... på P.
På P...
Vet ikke hva som kan begynne på P.
Vi gjør det på en annen måte.
Jeg sier noe, og du sier om det ligner.
Greit.
Er det et bord?
Et slags bord med speil og lyspærer rundt.
Et sminkebord.
Er det en hårbørste der?
Ja, og maling.
En sminkebørste. Mange øyevipper. Det er ekkelt.
Og det er klær på toppen av det, i en haug.
Hva annet er det?
Flere klær henger fra en stang.
-Hva slags klær? -Jeg vet ikke, alle slags klær.
Masse forskjellig.
Er det en pinsett eller saks på bordet?
Nei, ikke noe sånt.
Det er bare... parykker. Det er det P står for.
Hun så på alt før hun dro.
Hun tok noen ting og la dem i en pose.
Og hun slo meg.
Jeg har aldri blitt slått før.
Jeg vil at du skal gjøre det sakte.
Jeg vil se det.
Hun må vite at hun blør i hjel.
Jeg gjør som du sier.
Hun skal føle seg alene.
Hvorfor gjøre dette nå?
Fordi buksen jeg kjøpte i butikken hennes,
fikk rumpa mi til å se flat ut. Rumpa mi! Det er umulig.
Hva er galt?
Synes du ikke jeg er like snill som deg?
-Nei, det er ikke det, men... -Jeg vet det.
Iblant gjenkjenner du meg ikke.
Hva forventet du, pappa, etter det du gjorde mot meg?
At jeg ville komme tilbake glad?
At jeg ville være en normal person?
Jeg er lei meg.
Jeg omfavnet dette kjipe oppdraget.
Du burde takke meg.
Vakker. Synes du ikke?
Drar du igjen?
Hvor skal du?
Det er ikke en god idé.
Den beste ideen jeg har.
Du er virkelig desperat.
Se her.
Skru den av. Det gjør meg nervøs.
Følg instruksjonene. Trenger ikke se pent ut.
Det må slutte å blø. Så stram stingene, takk.
Greit, det er som en tatovering. Bare en tegning. Greit.
Gjør det.
Nei, faen. Aldri i livet.
...det overfladiske sårplanet er lukket ved primærtilheling.
Med monofilament 3-0 ikke-absorberbar sutur...
-Vil ikke at du skal skrike. -Tar aldri psykoaktive stoffer.
-Nesten aldri. -Du dukker opp hos meg
og ber meg sy deg som om det er noe jeg gjør hver dag...
Jeg er redd jeg vil skade deg.
-Du jobber med nåler. -Ikke på en som veier 50 kg.
-Jeg gjør det ikke uten narkose. -Hva med bivirkningene?
Jeg er besatt.
Jeg kan bli opprørt, få paranoide tanker eller bli svimmel.
Tenk på å slappe av, le, "ha-ha".
På kreativ tenkning...
Seriøst, det demper smerten, stol på meg.
Flink jente. Greit.
Og...
Jeg er faktisk jævlig god til dette.
Og hva sa hun?
-Jorge. -Jeg vil ikke si det.
Jorge, du er mine ører.
Du må fortelle meg hva hun sa til ham.
Hun sa hun ville at du skulle lide.
Så spurte han hvorfor hun oppfører seg sånn.
Og hun svarte:
"Hva forventet du etter det du gjorde mot meg?"
Hun er nok ikke et godt menneske på grunn av ham.
Og hva annet?
Så dro hun.
Han ba henne om ikke å gå, men hun hørte ikke på ham.
Hun kalte ham: "Pappa, pappa, pappa... "
Og han gråt og gråt.
Vet du hva, Jorge?
Jeg tror jeg har en idé.
Pappa! Pappa! Pappa!
Pappa! Pappa!
Pappa! Pappa! Pappa!
Slutt å rope!
Hvem roper du på? Hvem?
La ham være i fred!
Hvem tror du? Hans far! Fordi han er redd, forstår du ikke det?
La ham gå!
Skal du voldta meg også? Stemmer, det er bare et spill.
Bare et spill for å lure meg.
Som om jeg ikke lider nok.
Å vite at faren min ikke har gjort noe for å få meg ut.
Jeg vet at du skal drepe meg.
Og det aksepterer jeg.
Men ikke gutten.
Hvorfor vil du skade gutten?
Jeg hørte hvordan du snakket.
Med en slik fortvilelse.
Å høre et barn gråte er forferdelig.
Du vil ikke ha den lyden i hodet ditt, vil du vel?
La ham gå.
Du er et godt menneske.
Du gjør bare det hun ber deg om.
-Datteren din... -Hold kjeft!
Du vet ingenting om datteren min.
Den jointen gjorde godt, hva?
Bor du her?
Ja.
Kunne ikke betale to leier etter pappas slag.
Jeg må iallfall ikke gå i trapper.
Du sover på det rommet, så tar jeg sofaen, ok?
Men ikke bli for godt vant. Jeg vil ha livet mitt tilbake.
Jeg forstår.
Så hva har du gjort?
Sønnen min er kidnappet, og de klandrer meg.
Faen, du...
Du har vært travel.
Og hvorfor?
Har du noe med det å gjøre?
Nei.
Eller jo.
Du. Går det bra?
Den jointen gikk til hodet på deg.
Det har vel vært en ganske dårlig dag også.
Du trenger søvn.
Nei.
Kan ikke sove. Jeg har 24 timer igjen.
Du vil ikke finne barnet ditt med mindre du hviler.
-Antonia? -Du har rett.
Du har rett.
Ikke gå inn.
Hvorfor ikke?
Vi skulle ha vært her for ti minutter siden.
Vi betaler for det.
-Vi betaler så mye vi må. -Nei!
Nei. Er han fortsatt våken?
Du kjenner ham. Han ville ikke legge seg.
-Ja, han hater det. -Pappa!
-Kom hit, kompis. -Bli med pappa.
Så hva har dere to gjort?
Ikke mye. Han slo meg i Pokémon-kort.
-Her. -Takk.
-Jeg skal kysse deg. -Greit.
Ok, ok!
-Ha det. -Vi ses, kjære.
-Ha det, familie. -Ha det, Cristina. Takk.
-Hei! Se. -Greit.
Og nå pappa.
Hun glemte genseren sin.
Jeg går. Se om du får ham til å sove.
-Kom! -Sånn ja.
Jeg skal ikke sove.
Antonia!
Jorge! Kjære, se på meg!
Går det bra? Jorge, se på meg!
Det går bra. Ikke beveg deg.
Marcos!
Jorge!
Nei! Nei! Vær så snill!
Vær så snill!
Vær så snill, nei!
Vær så snill!
Jorge! Gå på rommet ditt!
Fortsett å gråte, Antonia.
Du klarer det.
Mamma, hjelp meg.
Se deg rundt, Antonia.
Du kan ikke gjemme deg i mørket.
Følg meg.
De prøver ikke å angripe deg.
De prøver å advare deg.
-Hvem? -Følg dem.
JEG BLE BYGGET OVER VANN VEGGENE MINE ER LAGET AV ILD
Jeg ble bygget over vann.
Veggene mine er laget av ild.
Pappa, jeg fortalte henne i grunnen:
"Du finner ikke barnet ditt med mindre du hviler. "
Men jeg mente som en vanlig
"Det vil gå bra"-tale, som åpenbart ingen tror på.
Hun gjorde det.
Hun sovnet. Det virket som at hun faktisk vurderte det,
og hun sovnet.
Hun er rar som en grønn hund.
Grønne hunder er fra Gran Canaria.
Derav navnet på øya.
-Jeg er ikke fra Kanariøyene. -Beklager.
-God morgen. -God morgen.
Vil du spise frokost? Hva liker du?
Alt usunt dere måtte ha.
Du er min type person.
-Har du Cola? -Nei.
Disse muffinsene vil muntre deg opp.
Du må endre utseendet ditt for å gå ubemerket hen.
Jeg går alltid ubemerket hen.
Hvis politiet har bildet av deg, så kanskje ikke. Jeg bare sier det.
Fortsett.
For å gå ubemerket foran en politimann
må du se ut som det motsatte av det de ser etter.
Ikke skille deg ut.
For eksempel?
For eksempel, hvis du liker rutete skjorter,
bruk et BDSM-korsett.
Da stirrer de bare på puppene dine.
Se. Dette...
HUN
Jeg har også
HAR
stretchy bukser.
INGEN SMAK
Sebrabukser, heavy-metal-stil... Skinnjakker.
Eller hettegensere. Du kan alltid dekke hodet.
-Jeg vet ikke, liker du noe av det? -Jeg vet ikke.
-Men hun har rett. -Jeg har andre ting. Du er merkelig.
Så det vil passe deg. Det er også dette.
Det er mer feminint. Disse støvlene... Denne T-skjorten er perfekt.
Eller kanskje... La oss se. Dette også...
Rosa! Du ville aldri brukt rosa.
DREP MEG
VÆR SÅ SNILL
Jeg har også... Se!
Dette! Det er som å shoppe hjemme!
Se, jeg har også...
La oss se...
JEG BER DEG
Denne er litt gjennomsiktig.
NEI
Se her.
Snakker dere to?
Kom.
Kom, prøv.
Var det riktig?
"Pappa".
"Gi meg et kyss. "
Glad i deg, pappa.
Det går bra. Du skal ikke være alene lenger.
Ingenting vil skille oss.
Gudskjelov at vi er sammen igjen. Aldri forlat meg igjen.
Folk vet ikke at byen er hul under jorden.
Undergrunnen er noe helt annet enn Madrid på overflaten.
AVLØPSNETTVERK
Vi kunne kommet oss inn i kongepalasset om vi ville.
Likte du å jobbe der nede?
Det kommer an på.
Til slutt, da de endret navnet på enheten
fra Atom, Biologisk og Kjemisk, og vi ble TEDAX,
var det noen som tilpasset seg bedre.
Hva mener du?
De fordømte terroristene elsket undergrunnen.
De første narkotikasmuglerne.
Seriemorderne. Vi har hatt slike i Madrid også.
"Madrid er så gøy", tenker alle. "Det yrer av liv. "
De ser ikke hva som er der nede. Rottene, spøkelsene, de slemme gutta.
Balansen er skjør. For skjør.
Du blir sakte en av dem for å fange dem.
Jeg mistet synet akkurat her.
-En bombe? -Syre.
Jeg må ta et bilde av kartet. Er det greit?
-Ja. -Når telefonen er på,
vil politiet dukke opp her.
Det er greit.
Jeg liker gjester. Jeg får aldri noen.
Legg bort kartene.
Du trenger ikke å gjøre dette for meg,
men ikke fortell politiet hva jeg kom hit for.
Takk.
Var Fajardo din venn?
Ja.
Hvorfor tror du han forfalsket døden?
Som jeg sa, tror jeg han gjorde det så noen ville tro det.
Idiotene.
De av oss som var som ham,
visste at en kropp ikke bare forsvinner under en eksplosjon.
Jeg trodde han rømte med den jenta.
Hvilken jente?
-Den han møtte på institusjonen. -Han møtte ingen der.
Det var datteren hans.
Det er umulig.
Kom igjen, fort!
-Åpne døra, fort! -Gå, gå, gå!
FIRE ÅR TIDLIGERE
Kommer du, eller hva?
Pappa.
Jeg er ikke død.
Carla...
Carla.
Jorge!
Hva er det, Jorge?
Det er allerede morgen, og jeg har ikke spist frokost.
Er det allerede morgen?
Hvordan vet du det?
Fordi jeg er sulten.
Du er sulten.
Ja vel...
Hva vil du spise?
Si det. Jeg skal lage det til deg.
Jeg er en veldig god kokk, vet du?
La oss leke en matlagingslek, ok?
-Si det. -Et...
Et smørbrød med skinke og ost.
Hva annet?
Bacon, godt stekt.
Jeg vil ha appelsinjuice.
Og sjokolade.
Bestefar lar meg aldri spise det til frokost.
Da er det bra for deg at jeg er mamma.
Nei!
Moren min er ikke der! Hun er aldri der for meg.
Ikke si det, Jorge.
Moren din ville nok ofret alt for deg.
Jeg bor hos bestefaren min. Bestefaren min ville ofret alt for meg.
Hva har du gjort?
Jeg undersøkte noe.
Jeg har nyheter.
Hva med deg?
Maritxu, det er Antonia. Det er greit.
-Politiet er ikke her, er de? -Kom inn, fort!
Du skremte meg!
Beklager. Jeg gjemmer meg og jeg ville ikke banke på.
Det var utseendet ditt som skremte meg.
Du går fra vondt til verre.
Går det bra?
Jon reddet meg.
Jeg vet det.
Jeg har tatt med calamari. Han er arrestert.
Det vet jeg også.
Det er derfor jeg er her. Du sa jeg kunne stole på deg.
-Kan jeg stole på deg? -For hva?
For å redde Jon.
Selvfølgelig.
Bruk den hvis du vil gå igjen.
Det er et antibiotikum.
Takk.
Ikke takk meg.
Vi har fremskyndet tidspunktet for din død.
BASERT PÅ "RØD DRONNING"
Tekst: Chantel Merchant Knudsen
Kreativ leder Heidi Rabbevåg