Jag...
Jag ville inte att det skulle sluta så här.
Pappa...
Mamma.
Snälla du.
Hallå?
Vem är du?
Jag heter Jorge.
Du är ett barn.
Jag är rädd.
Varför gråter du?
EN FÖRKLÄDNAD
...chockad av skottlossningen utförd av en oidentifierad kvinna
på en brittisk skola.
Kriminaltekniska enheten har inte bekräftat antalet offer...
SHAREFIND SKOTTLOSSNING
Fan...
Kom igen.
Vad vet vi om mördaren?
Det var en mörkhårig kvinna klädd i vitt.
Hon dödade en lärare och två andra kollegor.
Finns det några barn bland offren?
Nej, tack gode Gud, barnen mår bra.
Förutom ett som har blivit bortfört.
Brittiska ambassadörens barnbarn.
Pappa?
Var är han?
Jag har inte sett dig på tre år.
Jag kanske inte väntade mig tillgivenhet men jag väntade mig nåt.
Tillgivenhet?
Förväntade du dig tillgivenhet?
Är det Jorge?
Pratar du om Jorge?
Gör inte det här svårare än vad det är.
Två män väntar där nere.
Du följer med mig.
Du är gripen för mord och kidnappning.
-Skynda på! -Hämta vagnen nu.
-Det är Marcos Lorentes rum! -Hämta vagnen!
Hon kommer undan!
Hallå! Stanna!
OMKLÄDNINGSRUM
Det är hon!
-Stopp, polis! -Stanna omedelbart!
För helvete, Antonia.
Fan.
Herregud.
Låt dem inte skadas.
Stanna!
Du är inte längre den röda drottningen.
Ring på ambulansen!
Hallå!
Antonia!
Kom närmare.
Hitta Jorge.
Hezekiel och Carla måste vara under jorden. Hitta dem.
Skynda på!
Polis!
Stanna!
Mår du bra?
-Du blockerar mig inte längre. -Ett litet tag.
Din telefon spåras.
Jag kan inte stänga av.
-Han kommer ringa mig. -Ezequiel?
Ge mig lite tid.
Jag gick igenom det här med Marcos. Jag gör det inte med min son.
Femton minuter. Inte en minut till.
Detta är för gamla tiders skull och för att jag gillar pojken.
Men jag åker inte dit med dig.
Femton, Antonia.
Han ringer innan dess.
Tack.
Där är hon!
Kom igen!
-Är de okej? -Vilka?
Mina kollegor i bilen.
-Ja. -Det är du som har problem.
-Du är gripen. -Berätta något nytt.
Centralen, hon sågs i finansdistriktet.
Skicka fler män.
Kom igen!
JAG ÄR INTE GALEN JAG HAR BARA FÅTT NOG
-Hej, Antonia. -Ezequiel.
Så här såg inte spelreglerna ut. Släpp min son.
Du har fel. Reglerna såg ut så här hela tiden.
Barnen betalar för föräldrarnas synder.
Jag vill prata med henne.
Jag vet inte vad du pratar om.
Jo, det gör du.
Jag vill prata med henne.
Det var hon hela tiden.
Sandra?
Du vet mitt namn! Väldigt smart.
Du är Fajardos dotter.
Det stämmer, Antonia.
-Överraskning! Här är jag. -Det är ingen överraskning.
Du dog aldrig.
Jo, kanske.
Det här handlar om barn som dör och föräldrar som vaknar till liv.
Min son får inte dö. Ge honom tillbaka till mig.
Kolla där borta. Jag går hitåt.
Stackars Antonia.
Nu vet du hur det är att inte känna sig trygg.
Det är enkelt.
Om du inte vill att han dör,
måste du välja som de andra föräldrarna.
Välja mellan vad?
Din sons liv
eller Carla Ortiz.
-Ville du inte rädda henne? -Om jag inte väljer?
Då har Jorge 30 timmar kvar att leva.
Precis som Carla.
Alltid så precis, Antonia Scott. Så precis.
Ja, men jag är inte säker och polisen är efter mig.
Vill du att jag spelar efter dina nya regler, måste du ge mig nåt annat.
Du måste vara stark.
Glöm inte det. Var stark som jag.
"Jag byggdes över vatten.
"Mina väggar är gjorda av eld. "
Du! Stopp!
Vad är poängen med att skada ett barn?
Den samma som att skada Carla eller Álvaro Trueba.
Du säger alltid att det är ditt uppdrag.
Vi stoppar föräldrarna,
och det enda sättet är genom deras barn.
Och Jorge Scott är den kvinnans barn.
Jag vill inte, hör du mig? Jag vill inte!
Jag vill inte.
-Jag skadar inte det barnet. -Pappa!
Självklart.
Du vill skydda honom, som du skyddar mig.
Den kvinnan hotar mig.
Skydda mig.
Snälla.
Jag vet att advokater inte kan hjälpa det, men jag gillar inte att du smyger på mig.
Berätta...
Är det sant?
Det har bekräftats.
Men polisen försöker dölja det.
De har dödats.
Nästan hela antikidnappningsenheten, är död eller svårt skadad.
-Parra med? -Han förlorade benet, är på intensiven.
Och hans underbefäl?
Ramón,
vi måste fatta ett beslut.
"Vi"? Jag.
Jag fattar beslutet, som vanligt.
Om du vill att jag skriver på nåt, lämna det på mitt skrivbord.
Nu skulle jag vilja vara ensam.
Var är Antonia?
Och du är...
Pappan.
Jag har ingen pappa.
Jag fick höra att en av dina egenheter är att dra olustiga skämt.
Señor Gutiérrez. Jag tror inte du förstår
hur allvarlig situationen är.
Vill du ge mig fjärrkontrollen?
Varför skyddar du henne?
Varför gör inte du det?
Jorge har kidnappats.
Jag är säker på Antonia har nåt med det att göra.
Hon har tagit medicin i åratal för att kontrollera sig själv.
Hon styr inte över sina handlingar. Jag vet att du bryr dig.
Hjälp mig.
Hjälper du mig hitta henne, ser jag till att anklagelserna mot dig läggs ned.
Ger du mig dessutom en lika cool slips som den du har på dig nu?
Inbilla dig inget.
Hon är inte din vän.
Hon har inga vänner, och det vet du.
Hon tycker att hon är så mycket bättre än vi andra.
Ha medlidande med en stackars krympling och räck mig fjärrkontrollen, tack.
Allt Antonia rör vid förstörs.
Hennes mamma dog. Hennes man ligger i koma.
Och Gud vet var Jorge är.
Och det är ute med dig.
Sir Peter.
Du har inte en jävla aning om vem din dotter är.
Stäng dörren på väg ut, tack.
Jorge!
Är du där?
Ja.
Är du okej?
Mina handleder gör ont.
De band mig.
Har de gjort dig nåt mer?
Nej. Inget annat.
Är du rädd för mörkret?
Min cell är inte mörk.
Jaså?
Har du ett ljus där inne, Jorge?
Vad sägs om att vi leker "Jag skådar"?
För att distrahera oss själva lite. Vill du?
Jag har inte lekt sen jag var liten.
Med min mamma.
Vilka lekar lekte du?
Jag skådar,
ordkedja,
ankleken... Den var min favorit.
Jag gillar också att leka med min son.
Fast jag önskar att vi kunde leka oftare.
Kom igen, börja du.
Jag kan inte för det är mörkt här inne.
Okej. Jag skådar med mitt lilla öga...
Vad skådar du?
Nåt...
Och vad är det?
Nåt som börjar... på P.
På P...
Jag vet inte vad det kan vara.
Vi gör tvärtom.
Jag säger nåt och du låter mig veta om det bränns.
Okej.
Finns det ett bord?
Nåt slags bord med en spegel och glödlampor runt omkring.
Ett toalettbord.
Finns det en hårborste?
Ja, och färg.
En sminkborste. En massa ögonfransar. Det är äckligt.
Och det finns kläder ovanpå, allt hoptrasslat.
Vad finns det mer?
Mer kläder hänger från en stång.
-Vad för kläder? -Jag vet inte, alla möjliga kläder.
Av alla sorter.
Finns det nån pincett eller sax på bordet?
Nej, inget sånt.
Det finns bara... peruker. Det är vad P står för.
Hon tittade på allt innan hon gick.
Hon tog några saker och la dem i en påse.
Och hon slog mig.
Jag har aldrig blivit slagen förut.
Jag vill att du gör det långsamt.
Jag vill se det.
Hon måste veta att hon förblöder.
Jag gör som du säger.
Hon ska känna sig ensam.
Varför insisterar du på detta nu?
Det sista paret byxor jag köpte i hennes butik
fick min rumpa att se platt ut. Min rumpa! Det är omöjligt.
Vad är det?
Är jag inte en lika god människa som du?
-Nej, det är inte det, men... -Jag vet.
Ibland känner du inte igen mig.
Vad förväntade du dig, pappa, efter vad du gjorde mot mig?
Att jag skulle komma tillbaka glad?
Att jag skulle vara en normal person?
Jag är ledsen.
Jag tog mig an det här taskiga uppdraget.
Du borde tacka mig.
Vacker. Eller hur?
Går du igen?
Vart?
Det är ingen bra idé.
Det är den bästa möjliga idén.
Du är verkligen desperat.
Titta.
Stäng av den. Den gör mig nervös.
Följ instruktionerna. Det behöver inte bli snyggt.
Det måste sluta blöda. Så dra åt stygnen, snälla.
Okej, det är en tatuering. Som en tatuering. En teckning. Okej.
Gör det.
Fan också. Ingen chans.
...det ytliga skiktet stängs omedelbart.
Med en enfibertråd 3-0, icke-absorberbar sutur...
-Här, jag vill inte att du skriker. -Jag tar aldrig psykotropika.
-Nästan aldrig. -Du dyker upp hos mig
och ber mig sy ihop dig som om det var mitt jobb.
Jag är rädd att jag skadar dig.
-Du jobbar med nålar. -Inte på nån som väger 50 kilo.
-Jag gör det inte utan bedövning. Punkt. -Och biverkningarna?
Jag är tvångsmässig.
Jag kan bli upprörd, få paranoida tankar eller yrsel.
Tänk på att slappna av, skratta, "ha-ha. "
På att vara kreativ.
Allvarligt, det här dövar smärtan, tro mig.
Duktig flicka. Okej.
Och...
Jag är faktiskt jävligt bra på det här.
Och vad sa hon?
-Jorge. -Jag vill inte säga det.
Jorge, du är mina öron.
Jag vill att du berättar vad hon sa till honom.
Hon ville att du skulle lida.
Sen frågade han henne varför hon beter sig så.
Och hon svarade:
"Vad förväntar du dig efter vad du gjorde mot mig?"
Hon kan inte vara en god människa längre på grund av honom.
Och vad mer?
Sen gick hon.
Han bad henne att inte gå, men hon lyssnade inte.
Hon ropade efter honom. "Pappa, pappa... "
Och han grät och grät.
Vet du vad, Jorge?
Jag tror att jag har en idé.
Pappa! Pappa!
Pappa!
Pappa! Pappa!
Pappa!
Pappa! Pappa!
Sluta skrika!
Vem skriker du efter? Säg vem!
Låt honom vara!
Vem tror du han skriker efter? Sin pappa! För att han är rädd, förstår du inte?
Släpp honom!
Ska du våldta mig också? Visst, det är bara ett spel.
Ett spel för att lura mig.
Som om detta inte var nog med lidande.
Att min pappa inte lyft ett finger för att få ut mig.
Jag vet att du kommer döda mig.
Det accepterar jag.
Men inte pojken.
Varför skulle du vilja skada pojken?
Jag hörde hur du pratar med honom.
Med sån förtvivlan.
Att höra ett barn gråta är hemskt.
Du vill inte ha det ljudet i ditt huvud, eller hur?
Släpp honom.
Jag vet att du är god.
Du gör vad hon säger åt dig att göra.
-Din dotter... -Håll käften!
Du vet ingenting om min dotter.
Jointen gjorde dig gott.
Bor du här?
Ja.
Efter pappas stroke var två hyror för mycket.
Och jag behöver inte gå i trappor.
Du sover i det rummet och jag tar soffan, okej?
Men gör dig inte för hemmastadd. Jag bor här.
Jag förstår.
Så vad har du gjort?
Min son har kidnappats och de skyller på mig.
Fan, du...
Du har varit upptagen, va?
Och varför?
Jag menar, har du nåt med det att göra?
Nej.
Jo, det har jag.
Du, hallå. Mår du bra?
Jointen knockade dig verkligen.
Och så har det säkert varit en rätt dålig dag.
Du behöver sova.
Nej.
Jag kan inte sova. Jag har 24 timmar.
Men vilar du inte orkar du inte hitta ditt barn.
-Antonia? -Du har rätt.
Du har rätt.
Gå inte in.
Varför inte?
Vi skulle varit här för tio minuter sen.
Vi betalar för det.
-Så mycket vi måste. -Nej!
Nej. Är han fortfarande vaken?
Du känner honom. Han ville inte lägga sig.
-Ja, han avskyr det. -Pappa!
-Kom hit, mästare. -Gå till pappa.
Så vad har ni två gjort?
Inte mycket. Han krossade mig i Pokémon-kort.
-Varsågod. -Tack.
-Jag ska pussa dig. -Okej.
Okej!
-Hej då. -Vi ses.
-Hej då, familjen. -Hej då, Cristina. Tack.
-Hejsan! Titta. -Okej.
Och nu pappa.
-Hon glömde sin tröja. -Åh.
Jag går. Se om du kan lägga honom.
-Kom! -Så där.
Jag tänker inte sova.
Antonia!
Jorge! Älskling, titta på mig!
Är du okej? Jorge, titta på mig!
Det är okej, sötnos. Var still.
Marcos!
Jorge!
Nej! Snälla du!
Snälla!
Snälla, nej!
Snälla du!
Jorge! Gå till ditt rum!
Fortsätt gråta, Antonia.
Du klarar det.
Mamma, snälla hjälp mig.
Se dig omkring, Antonia.
Du kan inte stanna i mörkret.
Följ mig.
De försöker inte attackera dig.
De försöker varna dig.
-Vilka? -Följ dem.
JAG BYGGDES ÖVER VATTEN MINA VÄGGAR ÄR GJORDA AV ELD.
Jag byggdes över vatten.
Mina väggar är gjorda av eld.
Pappa, jag sa i princip till henne:
"Du behöver sova annars orkar du inte hitta ditt barn. "
Men jag menade det som det vanliga
"Det ordnar sig"-snacket som ingen tror på.
Men det gjorde hon.
Hon somnade. Hon såg ut som om hon faktiskt övervägde det,
och så somnade hon.
Underlig som en stum kanariefågel.
Nej, de kommer ursprungligen från Kanarieöarna.
Därav namnet på ön.
-Jag är inte från Kanarieöarna. -Förlåt.
-God morgon. -God morgon.
Vill du ha frukost? Vad gillar du?
Vad som helst onyttigt.
Du är min typ av person.
-Har du cola? -Nej.
De här muffinsen muntrar upp dig.
Du måste ändra ditt utseende så du inte känns igen.
Jag märks aldrig.
Om varje polis i Madrid har ditt foto, kanske du gör det.
Fortsätt.
För att polisen inte ska känna igen dig
måste du se tvärtom ut mot vad de väntar sig.
Typ, stick inte ut.
Som till exempel?
Till exempel, om du gillar rutiga skjortor,
bär en BDSM-korsett.
Alltid en hit för de stirrar på dina bröst.
Titta. Det här...
HON
Det finns också...
HAR
...stretchbyxor.
INGEN SMAK
Zebrabyxor, heavy-metal-stil... Skinnjackan.
Eller hoodien. Du kan alltid täcka huvudet.
-Jag vet inte, gillar du nåt av det? -Jag vet inte.
-Men hon har rätt. -Jag har andra grejer. Du är skum.
Det kommer passa dig. Det här finns också.
Mer damlikt. De här stövlarna. T-shirten skulle vara perfekt.
Eller kanske... Få se. Den här också.
Nåt rosa! Du skulle aldrig ha rosa.
DÖDA MIG
SNÄLLA
Jag har också... Se!
Det här! Det är som att shoppa hemma.
Titta, jag har också...
Få se.
JAG BER DIG
Det här är rätt genomskinligt.
JAG KAN INTE
Titta.
Pratar ni två?
Kom.
Kom, försök du.
Var det rätt?
"Pappa. "
"Ge mig en puss. "
Jag älskar dig, pappa.
Du ska inte oroa dig. Du ska inte vara ensam mer.
Inget kommer att skilja oss åt.
Tack gode Gud att du är med mig igen. Lämna mig aldrig mer.
Folk vet inte att staden ligger ovanpå ett tomrum.
Det finns ett annat Madrid under ytans Madrid.
AVLOPPSNÄTVERK
Vi kan till och med ta oss in i kungliga palatset om vi vill.
Tyckte du om att jobba där nere?
Det berodde på.
Mot slutet, när namnet på enheten byttes
från atom, biologisk och kemisk, och vi slogs ihop med Tedax,
anpassade sig vissa av oss bättre.
Vad menar du?
De jävla terroristerna älskade tunnelbanan.
De första knarksmugglarna.
Seriemördarna. De har vi också haft i Madrid.
"Det är så kul i Madrid", tycker vi. "Det sprudlar av liv. "
De ser inte vad som finns där nere. Råttorna, spökena, skurkarna.
Balansen är bräcklig. För ömtålig.
För att fånga dem blir du sakta en av dem.
Jag tappade synen precis här.
-En bomb? -Syra.
Jag måste ta en bild på kartan. Går det bra?
-Ja. -När jag slår på telefonen,
dyker polisen upp här.
Det gör inget.
Jag gillar besök, jag får aldrig några.
Lägg bort kartorna.
Du behöver inte göra det här,
men berätta inte för polisen vad jag kom hit för.
Tack.
Var Fajardo din vän?
Ja.
Varför tror du han fejkade sin död?
För att vissa skulle tro att han var död.
Idioterna.
De av oss som var som han
visste att en kropp inte försvinner, ens med den typen av explosion.
Jag trodde alltid att han stack med tjejen.
Vilken tjej?
-Som han träffade på sjukan. -Han träffade inte tjejer där.
Det var hans dotter.
Det är omöjligt.
Kom igen, skynda på, fort!
-Fort, öppna dörren! -Skynda, skynda!
FYRA ÅR TIDIGARE
Kommer du?
Pappa.
Jag är inte död.
Carla.
Jorge!
Vad är det, Jorge?
Det är redan morgon och jag har inte ätit frukost.
Är det redan morgon?
Hur vet du det?
För jag är hungrig.
Du är hungrig.
Tja...
Vad vill du äta?
Berätta, så lagar jag det.
Jag är jättebra på att laga mat.
Ska vi leka en matlagningslek?
-Berätta. -En...
En smörgås med skinka och ost.
Vad mer?
Bacon, välstekt.
Jag vill ha apelsinjuice.
Och choklad.
Morfar låter mig aldrig äta det till frukost.
Då har du tur att jag är mamma.
Nej!
Min mamma är inte där! Hon finns aldrig där för mig.
Säg inte så, Jorge.
Din mamma skulle säkert ge sitt liv för dig.
Jag bor med morfar. Morfar skulle ge sitt liv för mig.
Vad har du gjort?
Jag undersökte en del saker.
Jag har nyheter.
Och du då?
Jag är Antonia. Det är okej.
-Polisen är väl inte här? -Kom in, fort!
Du skrämde mig, flicka!
Förlåt. Jag gömmer mig och ville inte knacka.
Det var ditt utseende som skrämde mig.
Det blir inte bättre precis.
Mår du bra?
Jon räddade mig.
Jag vet.
Jag ska ge honom bläckfisk. De har gripit honom.
Det vet jag.
Därför är jag här. Du sa att jag kunde lita på dig.
-Kan jag räkna med dig? -För vad?
För att rädda Jon.
Självklart.
Använd den om du vill gå igen.
Det är antibiotika.
Tack.
Tacka mig inte.
Vi har tidigarelagt tidpunkten för din död.
"RÖD DROTTNING" GÓMEZ-JURADO
Undertexter: Sara Ritzén Awunor
Kreativ ledare: Sanna Greneby