Viandalàndia!
LA FESTA DE LES SALSITXES: VIANDALÀNDIA
Que algú m'ajudi!
Què cony està passant? On s'ha ficat tothom?
-Em… Em… -No. Et recuperaràs.
Tot anirà bé. Aguanta una mica. Un metge!
Hòstia. Què li ha passat?
-Té gaire confitura? -No ho sé.
Sembla que la té gairebé tota fora. Objectivament, no pinta bé.
-No crec que sobrevisqui. -Com? No sobreviuré?
-No li diguis això. -Us estic sentint.
Ens sents? Els sentits et funcionen a la màxima potència.
Senyal que te'n sortiràs, sens dubte.
Deixeu-me provar.
No era bona idea.
-Això és… -És una mossegada. D'humanet.
Sí, me n'he trobat un. I s'ha emportat ostatges.
-Sí! És ideal! -Genial!
La part dels ostatges, no, òbviament.
-Necessitem desesperadament l'humanet. -Com que necessiteu l'humanet?
Què coi hi feu tots, aquí? El sostre està a punt d'enfondrar-se.
Ah, sí? Llepa'm una estona el culet boniquet.
-No sortirem. -Exacte.
Sabem que el sostre s'esfondra a poc a poc,
però no sabem quan ens atacarà el sostre de fora.
Podria ser ara.
-O ara. -O ara.
-Ja ho capto.
-Vivim amb incertesa. -O ara.
Ho veus? Necessitem que l'humanet ens expliqui què passa amb l'aigua que cau
o aquests babaus es quedaran aquí i moriran esclafats.
Ja. Tens raó.
Però, quan sapigueu la resposta, penso matar aquell malparit.
-El que et digui el cor. -Me la sua.
Sammy, ens tornem a embarcar en una gran aventura. T'hi apuntes?
Oh, i tant.
¿I per què no llenceu una gerra d'aigua sobre el meu llevat
i m'estalvieu l'ansietat de preguntar-me de quina manera horrible i lenta moriré?
Hòstia, Brenda, crec que té raó. Ets un panet que sortirà…
Quan tu vas, jo torno. Uns petits retocs i ja està.
Llest.
Sals de bany? Sí. Tiges? Sí. Bandana? Sí.
Volem bandanes.
Només en tinc una i és una cosa meva.
No és l'uniforme del grup.
Talla'l a trossets…
Fot-li un bolet. Clava-l'hi així.
Talla'l a trossets. Fot-li així.
Humanet, t'humiliaré.
A veure, repassem: primer preguntem, després matem.
Abans de matar-lo sense pietat…
Que sí. Tranquil. Ja ho sé.
No crec que aquest humanet sàpiga què coi és l'aigua que cau.
-Són molt rucs. -No poden ser tan rucs.
Han construït una societat molt duradora.
Creu-me, vaig estar amb un d'ells i es va tallar el cap.
No tenen el cervell al cap. El tenen al cul.
-No és cert. -Error.
I la pera i l'Home de les Tenebres?
Si et fiques al seu cul, el teu cervell guanya el seu.
Per què? Perquè el tenen al cul.
Cap a la dreta.
Esquerra.
Barry, estàs dient bajanades.
No és cap bajanada. Funciona així.
T'esmunys dins el seu forat negre, que està sota el penis,
i controles els seus moviments.
-Merda. -Què? Què has vist?
T'ho acabo de dir.
Honrem els nostres camarades caiguts. Descanseu en pau.
Respecte, sisplau.
Mai oblidarem el Moresc.
La Col Kale, l'Api, el que sigui això…
Nabius, crec. Remolatxa? No n'estic segur. És fresca.
-I està humida. -Genial.
I fa una pudor de mil dimonis.
-Té, olora-la. -No, gràcies.
Això vol dir que l'humanet és a prop.
M'encanta l'olor de les sals de bon matí. A vosaltres no?
Jo només sento olor de merda.
La nevera està feta pols.
Aquesta va bé.
-Aquí no hi cap ningú més. -Sisplau! Ens desfarem!
Perdoni. Hola. Creu que podria…
-D'on has tret una altra dent? -L'ha perduda un paquet d'arròs.
Devia ser arròs ràpid.
Tan ràpid que ha fotut el camp i s'ha deixat aquesta monada.
-Quines males idees tens. -Sí. Males idees però bon estil.
Sí, senyor. Aneu amb compte!
Mira quin cul!
Quina merda de lloc! Aquests dolents no paren d'intentar xafar-me.
Voleu callar?
Amb el xivarri no sento els meus pensaments autodestructius.
-Això és bo, no? -Perdona.
No parlava amb tu, Pastís de Formatge pudent.
T'agrada com te l'he en-brie-nyat?
-Que graciós que ets. Ara jo. -Tu, mantega?
Tu t'has vist? Ets una tova.
Necessites la nevera per posar-te dura.
Com és això de tenir poca sal i poca gràcia?
A veure què més se m'acudeix.
Un cogombre, un tomàquet i una oliva entren en un bufet d'amanides.
Un, dos, tres, quatre…
Què et diu la branca?
Res. M'ha agradat i la volia tocar.
Encara és freda i té una mica de gas. Vol dir que l'humanet és a prop.
Hi ha algú aquí fora?
Bé. Un humanet contra nosaltres tres.
M'agraden aquests números.
En Frank i jo el colpejarem amb les sals de bany
per fer caure la barrera de comunicació entre espècies.
Pensava que ja estava establert, però està bé recordar-ho.
Perquè quedi clar.
Li arrenquem la informació i tu alliberes els ostatges.
Em cal salsa.
-Deixa'm anar, monstre. -Oh, Déu meu.
Hem d'actuar ja o li xuclarà el cervell a la Salsa!
Hòstia.
Què collons…?
Què cony passa?
-Per què cau aigua? -Com?
Per què cau aigua del sostre, senyoret?
Qui fa caure l'aigua que ens està matant?
-És una endevinalla? -Quan tornarà?
No ho sé.
Merda!
-Ens aixafarà. Mateu-lo! -No tenim respostes!
-No us deixeu trepitjar! -És tòxica?
Teniu un encanteri? Déu se'ns pixa a sobre?
Té un horari programat?
Tens l'horari? Ens el pots donar?
Què fots, tio? Ens calia per obtenir informació.
-En tenim una mica. -A terra!
I la informació és… que no he perdut facultats.
Què? Gairebé ens mata. No hi havia temps a perdre.
Per cert, no és mort del tot. Podeu fer-li preguntes.
Senyor, pot parar un moment de cridar? Li hem de fer unes preguntes.
Genial. Perfecte. Una pèrdua de temps total.
Menys pels aliments alliberats. Hola!
Tio, l'apocalipsi ha estat dura,
però almenys us tinc a vosaltres.
Un grup de tres és ideal.
Com a Els tres mosqueters, Els tres porquets, Les tres bessones…
Mare de Déu! En Ritchie s'està cremant. Un altre cop!
-No! -Malparits!
-N'hi ha més! -Sí!
Tireu les bombes de bany!
-No ho respiris! -Massa tard! Me n'ha entrat al nas.
Humanet, aquí!
Atrapeu-lo!
Plat!
Plat! Entre les cames!
Merda!
Podem amb ells. Només són aliments.
Jo no puc! Atac de pànic! El cor em va a mil.
Hòstia! Corre!
Estàs bé, Jack.
Amaga't aquí i espera. És un mal viatge i s'acabarà.
Ho pots fer, Barry. Ara és el moment.
Som-hi.
Estic endollat.
Què m'està passant?
Hòstia, ho està fent de debò.
-Sí! -Barry! Ajuda'ns!
Càgon l'hòstia! Jack, què fas?
No ho sé. Se m'ha ficat un frànkfurt pel cul!
Què vols dir?
El que t'he dit. Se m'ha ficat un frànkfurt pel cul!
-I m'està controlant! -Com?
Em tiba els ous com si fos en Ratatouille. No vull fer res del que faig.
-Doncs treu-te'l, tio. -No puc.
Hauria de fer-ho amb les mans
i no tinc control sobre què fan.
Intenta fer força amb el cul per treure'l. Fes força!
-Medita. No hi ha dolor. -No funciona.
D'acord, t'ajudaré. Pot ser que et faci mal.
-Això és ajudar-me? -Volia deixar-te inconscient.
-Merda! El tombarà! -Ni de conya.
Jack, mira què m'has fet fer.
Ja t'ho he dit. No soc jo, és el frànkfurt.
No, no, no.
Què tal això, fill de puta?
No m'hi veig. Estic cec, tio.
Em sap greu, Jack, però et trauré l'animaló del cul a trossos.
No! Barry!
El del cul del teu amic és el nostre amic.
Fora d'aquí.
Salteu!
No, no, no.
Perdó!
Merda!
Aixeca't, Donny.
Mare meva. Mira què he fet per culpa teva.
Sisplau. Sisplau. No em feu mal. Faré el que em digueu.
On tinc la bandana?
Últimament, es fan moltes orgies. Les heu vistes? Hi heu participat?
Us ha passat que us han donat carabassa i us l'heu acabat follant?
Fa poc m'ho vaig fer amb una truita de patates.
Es podria dir que he follat un ou.
Per què es diuen magranes si ningú els hi diu "m'agrades"?
Afronteu-ho, amigues: els grans no són sexis.
Vaig fer un trio amb una gallina i un ou.
No sé qui va ser primer, però sí que sé que es van escórrer primer.
No n'hi havia per sucar-hi pa, però hi havia un pa amb qui sucar.
I no hi poso més pa que formatge!
Que típic. Ho estava petant i ara se'm petaran a mi.
Obriu!
-Un humanet! -Ei, tios!
-Ens vol salvar? -No és cosa seva.
Jo estic controlant aquest tros de quòniam pel cul.
Sembla increïble, però funciona. Ho veieu?
-Correu! Què feu aquí parats? -A fora tampoc estarem segurs.
Explica'ls-hi.
L'aigua que cau del cel es diu pluja.
Aquí no plou gaire. I ara, menys, per la sequera.
De fet, és un problema greu. Al final es tracta de…
Utilitza mots que entenguem.
Perdó. No tinc clar què enteneu, exactament.
El que anomeneu "sostre", en realitat, és el cel,
i l'aigua que cau es diu "pluja".
Pluja?
Plou quan al cel hi ha unes coses blanques.
Unes coses que floten i semblen cotonets.
Si el cel és blau, sortiu del cau.
Si és gris, cap a dins. Sortiu!
-Ara és blau. -Sortiu del cau.
-Correm o morirem! -No morirem.
Ni de conya.
Doncs ja està. Shopwell's ha tancat oficialment.
I és una bona notícia.
No era el nostre lloc. El nostre lloc és aquí fora.
Ho veieu? És més bonic.
Hem començat una mica amb el peu esquerre,
però som aquí, Viandalàndia.
Ja podeu fer la vostra: busqueu casa, feu el que vulgueu…
Suposo que s'ha acabat el minut de glòria d'en Sammy.
I què passa amb mi?
Ja tenim el que volíem de tu. Et deixem en mans del Barry.
És complicadet. Et mataré, però no sé com.
Et fico pel cul una pedra llarga?
Et lligo els ous i faig que et suïcidis?
O alguna cosa més creativa? Faig una mica més d'espectacle?
Aquesta, l'espectacle. Sí.
Un espectacle on tothom vulgui assistir
per veure com et llueixes matant aquest cabró.
M'agrada la idea.
I ha d'incloure una o dues actuacions espectaculars
que captin l'atenció dels aliments abans del gran final.
Aquí és on entro jo.
No passa res, no és real.
Un bagel i un frànkfurt no planegen un festival amb la teva execució.
És un malson, com els que tens quan menges massa.
-El malson acaba de començar, cabró. -Sí.
Desperta't, Jack.
Desperta't, Jack. Desperta't.
On em portes?
Tothom està buscant un lloc on viure. Et volia fer una sorpresa.
Ja pots mirar.
Un arbre. Que guai. M'encanta.
A dalt, ruc de dues potes.
Com ho has trobat?
Vaig matar un humanet petitó que hi vivia.
L'has decorat.
Ja sé que, tècnicament, som a la Zona Fosca,
però he pensat que estaria bé tenir un lloc per nosaltres sols.
És ideal.
M'has fet una salsitxeta feliç.
-Ho hem aconseguit. -Totalment.
A partir d'ara, i em pots recordar que ho he dit,
crec que les coses seran absolutament perfectes.
Compte!
Això és meu ara. Jo visc aquí. Hi he arribat abans que vosaltres.
Hi he arribat abans que tu i que tu i que tu i que tu.
És meu! Meu, meu, meu!
Tot això és meu i no hi podeu entrar.
És meu.
És meu. A cascar-la, ous.
Meu!
Sortiu del mig, patatones.
-Meu! -Meu!
Meu!
Meu! Meu!
Meu!
Subtítols: Neus
Supervisor creatiu Guillermo Parra