Viandalàndia!
LA FESTA DE LES SALSITXES: VIANDALÀNDIA
Per què m'havies de tallar el dit?
És una bona pregunta.
Per veure com cremes de ràpid.
No volem que vagis ni massa ràpid ni massa lent.
Però veus això? Et cremaràs a la velocitat justa.
-No cal que ho facis, sisplau. -Què dius, tio?
No veus quin ambient? És per tu.
És la Nit del Cremat.
Avui hi haurà cremat!
-No els pots decebre. -No.
Això vostre té mèrit.
Muntar tot un festival per la mort d'aquest paio
és molt inspirador.
És una bona manera de donar veu a nous talents
i, a més, als meus tons vocals.
Que cantaràs?
No sé si ho saps, però jo també canto.
Romaní, caramels de llimona, panko i mantega.
Pels brots i els quicos el meu cor batega.
Gràcies, bonica. Ja et trucarem.
Frank, ho has sentit? Em trucarà.
Potser sortiré al xou.
Barry, espera a encendre l'idiota quan jo arribi al crescendo.
Rebut. Com ho sabré?
Ho sabràs quan la teva salsitxeta et taqui de lait les sabates.
Me'n moro de ganes.
Dona'm restes mentre fan sols lasanya.
Suficient, Christina Confitada.
Actuaràs a la Nit del Cremat.
Oh, Déu meu! Gràcies! Gràcies!
Molt bé. Genial. Següent, Selena Tendra.
-Quants càstings ens queden? -A veure.
Tenim en Pruno Mars, la Céline Dijon,
el Machine Gun Jelly, el Boy Porridge,
en Corn i la Pita Ora.
Pita!
Escolta una cosa, Katy: no put veure ni pites ni lavashes.
Cap tipus de pa pla, entesos?
L'espectacle va de celebrar i evadir-se.
No vull cap imatge
que em recordi l'únic aliment que ha estat casa meva.
Em sap greu, reina. Eliminada.
Molt millor…
Encara continua? Podria estar tot el dia mirant-la.
Déu meu!
Què coi és això?
-Ai, mare! -Com s'aguanta tanta estona a l'aire?
Correu!
Hi ha altres éssers que ens poden menjar? Quina merda.
Serà un desastre per la Nit del Cremat d'en Sammy Bagel Júnior.
Aquell home cremarà. He dit.
-Sí, senyor, Barry! -Fot-li fort. Però ves amb compte.
Per on s'entra? Com ho controlo?
Diana.
Barry!
Que espavilada.
Està bé. Ha estat fastigós, però està bé.
Com pararem aquest bitxo?
No! No.
No havia dormit des de l'apocalipsi.
Bon dia, tros de ruc. Ens has d'ajudar amb un altre tema.
O ens dius què és allò que ens està atrapant
o et començo a arrencar els pèls de les celles un per un.
No, sisplau. No quedaran bé quan creixin.
-Doncs parla. -Sé el que és.
Però, abans de dir-vos-ho, tinc molta set. Vull aigua.
Oh, no. L'aigua té vida?
He vist ampolles d'aigua movent-se…
I una mica d'aigua de l'aixeta?
Comença a tenir vida quan entra dins l'ampolla?
I quina part és la que és viva? L'ampolla o l'aigua?
Em sap greu. No conec les normes.
Això és molt frustrant. M'heu d'entendre.
Les normes són senzilles, imbècil rematat.
Vols que et passi la set? Soluciona el nostre fet.
Molt bé. Sabem com aturar el bitxo. Tothom ha de col·laborar.
Ei, em recordes? Te m'has cagat a la cara.
Vine aquí, escandalós dels nassos.
Ara!
Sí!
-Ei, màquines. Quina gran idea. -No ha estat nostra. Ha estat seva.
-L'ha parit l'Indiot? -No. Hòstia. Aparta, Indiot.
Seva.
Ajuda! Ajuda!
Heu demanat ajuda a l'humanet?
Mare meva. I jo l'he elogiat sense voler.
La Nit del Cremat continua!
Parlant d'això, ¿creus que fem bé
cremant un xaval que ens ha salvat dos cops?
Espera, no sé si t'entenc.
Proposes que no el cremem? Ni una mica?
Crec que proposa que ho posposem.
-Sí, només una mica. -Fins que tinguem les coses més per la mà.
No sabem si sorgiran més coses que no puguem resoldre.
Jo hauria pogut solucionar el bitxo volador,
però se m'ha cagat.
-Es diu ocell. -No ho penso dir.
En Xiclet va morir. Necessitàvem informació. Cap problema.
Però anem pel pedregar.
D'aquí res, fareu servir l'humanet per solucionar-ho tot.
Tot, no. Només els imprevistos.
No el necessitem.
A la primera de canvi, tornem a la falda de l'opressor?
Els vam derrotar en un període de temps ridícul o no?
Sí.
Vam eliminar tots els estigmes referents a follar i llepar o no?
Sí.
Una mica d'orgull d'espècie, hòstia.
Una mica d'amor propi. Ara ens toca a nosaltres, no a ells.
Aquesta nit cremarà.
Benvinguts a l'espectacle.
Com sabeu, em dic Sammy Bagel.
És un plaer presentar el primer grup de viandes de la nit.
Un gustós aplaudiment pels Talking Breads!
La nostra torrada és marró i daurada.
Oh, mantega. No ens en posis a la cara.
Abans érem pa i, exposats a la calor,
ens vam convertir en torrades.
Sí!
Pa de sègol, massa mare… Els tipus són incomptables.
Focaccia, ciabatta…
Sí!
Marmolat, baguet, brioix.
Quin pa et fa més goig?
Potser una halah.
No podeu veure l'espectacle?
Esteu de sort. Des d'aquí dalt es veu molt bé.
A canvi, només m'heu de donar una coseta petiteta.
Ja ho capto.
-Vols que se't mengi el cul? -El què?
El forat negre. L'ull del cul que tens al darrere.
Ah, això.
Temptador,
però m'interessa més la bonica perla bucal que portes a la mà.
Com han après a tocar instruments? Això no té ni cap ni peus.
Engrunes de pa…
Molt bé. Tot preparat.
El foc pujarà cap al turó per la metxa,
cremarà les cortines i es veurà l'humanet…
Que també estarà cremant. Meravellós.
No cal que ens hi trenquem el cap.
No podem deixar morir la nostra única font d'informació.
I si no mor?
Ja tenies el meu cor i ara tens la meva atenció.
Tu i jo sabem què és el millor per Viandalàndia.
Matar aquest xaval no ho és. Ho hem d'aturar.
Suggereixes que passem olímpicament dels desitjos d'en Barry?
-I què passa amb els nostres desitjos? -Sí.
-No són importants? -Sí.
-No vols fer-los realitat? -Sí.
-Jo em pregunto… -Sí?
Nosaltres som dos. Per què un desig val més que dos?
Però ell té en Sammy. Estem empatats.
No estem empatats, estem embrollats.
I qui ens desembrollarà?
Saps que això és cosa nostra.
Perquè nosaltres volem el millor per Viandalàndia.
Tot anirà bé.
En Barry s'adonarà que estem fent el correcte.
Però, idealment, mai no s'assabentarà d'una merda.
D'acord. Estic amb tu, però quan ho descobreixi serà horrible.
-Ja, però no ho descobrirà. -No, però estic amb tu.
-No ho descobrirà. -Seria horrible.
Soc tan sols un macarronet que balla.
No soc un espagueti ni res d'aquella morralla.
No soc lasanya ni un munt de bolonyesa.
Soc un macarró.
Soc tan sols un macarronet que balla.
No soc un espagueti ni aquella morralla.
No soc lasanya ni un munt de bolonyesa.
Soc un macarró.
Heu vist mai un macarró ballant?
És un fenomen que resulta fascinant.
El meu nom és atractiu i apetitós.
Soc un macarró deliciós.
Soc tan sols un macarronet que balla.
No soc un espagueti ni aquella morralla.
No soc lasanya ni un munt de bolonyesa.
Soc un macarró.
Com ho aconseguirem?
No el podem deslligar. Veurien que no hi és.
Recordes quan agafaven un aliment del prestatge de la botiga?
Que el substituïen de seguida amb un aliment idèntic?
Sí, ho recordo perfectament i és molt maco recordar el passat,
però crec que ara ens hem de centrar en com collons farem…
Em van dir dos porros que vas marxar amb una altra.
I ara me n'adono, que ets un patata.
Gràcies. Moltes gràcies.
Oliva Rodrigo, un aplaudiment.
Déu-n'hi-do ser la patata que va fer enfadar l'oliva.
Hòstia. Hem d'afanyar-nos. Com mourem això?
I si el pilotem des de l'entrecuix? Com feia en Barry?
Com? Són tots morts.
No ho sé. Potser a algun li queda una mica de suc.
-Tampoc ha d'anar gaire lluny. -Ho podem intentar.
Res. Un fiasco.
Molt bé. Molt bé.
I, ara, el moment que heu estat esperant:
la meva actuació espectacular,
juntament amb l'encesa cerimonial de l'humanet!
Merda.
Merda. El gran final d'en Sammy. Ràpid.
Tros de merda seca.
Ho has sentit?
-Crec que és viu. -Sí.
Entro.
Hi vaig. Entro. Funciona?
No, no fa res. Però continua. Ja ho tens.
Mou les mans i agafa coses.
Així, Frank! Va!
Sí! Ara posa'l dempeus. Tu pots.
Sí!
Hòstia!
Es mou.
Crec que ja ho tinc!
Paquets de farina i patates, crema de xampinyons per untar-les.
Un tomàquet, dos paquets, una falca de formatge.
Albergínia, xocolatina, melmelada i gelatina.
Síndria, poma, llimona i pèsols congelats.
Encendrem una foguera.
Que bonic que és quan cuinem un humanet.
Encendrem una foguera…
Merda. No tenim temps.
Doncs n'aconseguiré.
Carn rostida, parmesà, la mostassa quin goig fa.
Mozzarella, mortadel·la i unes branques de canyella.
Coliflor, maionesa, metres i metres de regalèssia.
Gall dindi, carn fumada i fruita seca barrejada.
Encendrem una foguera.
Quin divertiment és la festa dels aliments.
Ets bona, Brenda. Ets l'hòstia de bona.
Cremarà i en gaudireu mentre el focus és tot meu.
Romaní, timó i sàlvia. L'escenari és del Sammy.
L'atenció m'omple el forat…
Mireu-me!
Encendrem una foguera.
Quin divertiment és la festa dels aliments.
Què cony?
La flama s'ha apagat. La tornaré a encendre. Pots improvisar?
Si et folles una remolatxa, la verga et queda vermella?
Llauna de tonyina i de faves, coliflor, patates braves.
Mostassa, crema catalana, un bagel que tothom estimava.
Refresc de soda, caramel. Aquell muffin és mel.
Whisky i ginebra s'abracen. No oblideu la carabassa.
"Pare nostre que esteu en el cel, sigui santificat…"
Un moment. És santificat o sacralitzat? Collons.
"Verge Maria, mare de…" Cony. Com era?
No recordo les pregàries. Moriré en pecat.
Avui no.
Les sals de bany m'estan desfent el cervell.
-Tu. M'has portat aigua? -Què dius? No.
Brenda, ja gairebé hi soc.
Ho hem de fer ara!
-Aixeca'l. -Qui és aquest tio?
M'agrada la camisa.
Testicle dret.
Ara l'esquerre.
Frank, comença l'espectacle.
Calent! Foc! Foc calent!
Frànkfurt petitó, no cal que entris…
L'humanet es crema.
El sentim crepitar i als aliments, cantar.
Les flames creixen molt i molt alt.
A mi em mira tothom. Sammy és el centre del món.
Sí!
És genial. Frank, Brenda, veniu.
Cremeu el malparit!
Cremeu-lo viu!
Frank? Brenda?
-Vigila, sisplau. És un pocatraça. -No ho controlo jo.
Quan ho feia en Barry, semblava més fàcil.
És un erudit dels anus.
No sé com donar-vos les gràcies per salvar-me.
Diuen que morir cremat és horrible.
-Ho hem aconseguit. -Sí!
-Hem fet el correcte, no? -Sí, totalment. No?
Completament. Us heu de sentir molt orgullosos de vosaltres mateixos.
Se'm fa estrany dir-ho a uns aliments, però fa molt que no menjo.
No us podré ajudar si em moro de fam.
Els Talking Breads sonaven molt gustosos.
El Macaroni també. No tinc manies. Em menjaré qualsevol artista.
No vull demanar massa. No cal que sigui l'estrella.
Sé que el bagel és amic vostre. Un teloner o un tècnic.
El que sigui. Vosaltres escolliu. I doncs?
Subtítols: Neus
Supervisor creatiu Guillermo Parra