Mattopia!
-Kom hit och satsa. -Jag satsar en tand på Bönorna.
Två tänder på Tonfisk, tack.
Tonfisken!
ELEKTRISK ENERGIKICK
-Ja! -Den jäveln.
Fram med garnityret, din efterblivna baljväxtblandning.
Hallå. Förlåt att jag avbryter nöjet.
Ville bara säga att ni har ett härligt hem.
Jag skulle nog vilja ha det.
Menar du att vi är tröga? Jag är ingen dumburk minsann.
Vi har inga avsikter att lämna bort denna nyupptäckta landvinning.
Om du nu inte har planer på att plundra oss.
Nej då. Det blir ingen plundring.
Grattis till singeltanden du vann i ditt lopp.
-Jag hoppas att du är nöjd med den. -Det är jag! All mat älskar tänder.
Deras symbolik går inte förlorad på någon.
Låt mig berätta en liten hemlighet. En tand är inte coolt.
Vet du vad som är det?
Hundrasju tänder, det är coolt.
Räkna dem.
Där finns många vita. En del gula och några mjölktänder.
Du gillar kindtanden, ser jag. Det är en bikuspidal.
Några är missformade.
De där är ett par. Sätt ihop dem. De passar.
Titta på det där klass-A käkbenet.
Dra mig baklänges. Vilket kap!
Vi är överens. Inga sura miner, min vän.
Knuffa på, min vän.
Hej så länge!
Era jävla idioter.
Allt detta är mitt!
Även du.
Lavash, min älskade.
När jag är med dig, känner jag att jag inte har något hål.
För det är fyllt av din kärlek,
din beundran, och ibland,
din spräckliga, degiga...
-Vad skriker du för? -Vad? Skrek jag?
Bara lite nattskräck. Jag vill helst inte prata om den.
-Det var en rolig kväll. -Nu är det över.
-Japp. Ingen mer spänning. -Ingen mer kärlek kommer att delas.
-Ja... -Ingen mer uppmärksamhet.
Det här är väl livet nu.
Bara sitta här och minnas glansdagarna,
och sakna snabba och enkla
svar på alla mina problem.
Häftigt.
Jösses. Titta på det där. De älskar honom.
En sån där uppmärksamhetslåda är precis vad jag behöver.
Så där ja, din jävel.
Hallå.
Hej, du har ganska mycket publik.
Får jag prova? Lite stand-up?
Tack så mycket, Limpan. Nu missade jag ett steg.
Jag är ledsen. Jag söker ett ställe där jag kan dela min gåva med världen
och det här formatet verkade perfekt.
Skaffa ett eget högteknologiskt sändningssystem. Det här är upptaget.
-Du förstår inte. Jag behöver det här. -Nej, du förstår inte.
Det här är mitt ställe och jag ger fan i vad du behöver.
Jag bryr mig om en sak, bara en sak, och det är det här.
Upplopp!
Nu jävlades du med fel bagel!
Vänta.
Vad sägs om lite applåder för min öppningsakt: Skadade flingpaketet?
Jag är tillbaka. Nu ska vi sätta fart.
Mitt ex såg mig ha sex med ett annat livsmedel häromdagen,
så jag såsade till det ordentligt.
Tror du humisen skulle äta humiskött?
Han är ju hungrig.
Han ska inte få äta en av våra egna.
Antingen svälter han eller bon appé-fot.
Se upp, för fan! Skit också.
-Är du okej? -Nej! Har du sett Isidor?
-Vilken Isidor? -Den där falska, gammaldags isglassen.
Jag hade en tand i fickan och han tog den med en ishacka.
Blev du tandpetad av honom?
Mat stjäl inte från andra livsmedel.
Berätta det för den där jäveln som snodde skiten.
-Det händer överallt. -Stoppa henne!
Vänta lite nu. Vi känner inte till hela historien.
Jag hade en tand som hon stal.
Nu gör vi det. Det här är ett problem.
Här kommer ett annat.
Vet han vad vi gjorde? Får vi igen nu?
-Vet inte. Agera naturligt bara. -Okej.
-Vad gör du? -Jag vet inte.
-Hur agerar man naturligt? -Inte genom att nypa mig!
-Hej, Bar-Bar. -Det är inte naturligt.
Hej. Vad gör ni? Kan jag hänga med er hela dagen...
-Hela dagen? -Ja. Från och med nu till läggdags.
Varför släpar ni runt på den där foten?
Tja...Vi ville bara ha en rullskridsko.
Foten är inte viktig, men vi fick inte ut den.
-Jag såg den inte ens. -Lade du märke till foten?
Nej, jag såg den nyss.
-Konstigt. -Att bara lämna den där.
Jag hjälper er att få ut den. Jag kan en del.
-Nu kör vi. -Nej, du behöver inte.
En gång matsamhällets kung,
nu är jag en idiot som drar fötter ur rullskridskor.
Det är vad jag har blivit. Det enda som är bra
är att vi kommer att umgås till läggdags.
Vad fan menar han? Vi orkar inte med honom hela dagen.
Nej, det är för mycket. Det är så specifikt.
Vi måste bli av med honom.
Vi kan inte lämna honom. Se så ledsen och vilsen han är.
Han har ingenting. Inte någonting.
Du kunde faktiskt hjälpa oss
med något som är lite mer brådskande och mycket farligare.
Vad är det?
Mat stjäl från mat. Vi måste få stopp på det.
Du är den enda maten modig nog att klara det.
Attans. Jag fick korvstånd direkt.
Ja, du växte till ett par centimeter.
Håller du på att stjäla? Över mitt döda kött!
Påminn mig. Du ska få möta någon senare.
Vem?
Ett olösligt problem. Vänta. Sådana finns ju inte.
Jag vet att din ömtåliga kropp kräver försörjning. Här har du.
-Vi skaffade något att äta. -Herregud.
Hur jag ska tacka er?
Jag inser vilket stort moraliskt problem det är. Så...
Inte riktigt. Du får lösa det moraliska själv.
Det är en damfot.
Det gör saken värre, konstigt nog.
Men om jag inte äter den blir det väl ännu mera sexistiskt?
Vad säger jag? Jag kan inte äta en fot!
Kan inte äta en fot. Vilken skitstövel.
Men mig kunde du äta, eller hur?
Kunde du förmå dig till det?
-Jag vet inte. -Du vet.
Bara genom att se på mig kommer du ihåg hur jag smakar.
-Ta det lugnt, Brenda. -Nej! Han vill garanterat äta mig.
Vill du inte öppna upp mig, kanske?
Spruta senap på mig?
Lägga en rädisa på huvudet,
smeta in mig på en vattenmelonskiva och sedan äta mig?
Aldrig i livet. Den där smakprofilen är helt galen.
Smakprofil. Hörde du, Frank? Han smakprofilerar mig.
Jag är ledsen, men en fot är bara för mycket att ta in just nu.
Om jag kunde få några fingrar kanske. Jag skulle kunna steka dem i olja eller...
Herregud. Självklart. Självklart. Jag är ledsen.
Oljan är en person för dig. Jag menade inget illa.
-Frank, nu dunstar vi. -Lämna mig inte ensam här.
Ni begärde hjälp att skapa ett samhälle.
Du är mera en "regndagsmänniska".
Bra att ha vid regn- eller fågeldagar.
Eller i oklara fall, men nu behövs du inte
Det sista vi vill är att vårt samhälle liknar ditt jävla människosamhälle.
Vi gör saker och ting på matvis.
Okej. Jag bildar en insatsstyrka
som ska patrullera gatorna och slå ner på tandstölder.
Alla volontärer, när jag ropar er,
kom fram och ta emot era märken och cocktailsvärd,
som ger er en sorts irrationell makt
som knappast lär bli ett problem i framtiden.
Christer Pålägg.
Kishka Grynkorv,
Hej Kishka. Is-Ted.
Sen alla andra. Ut på gatorna!
POLIS
Saften är lös!
Det var inte jag.
Grädde, vi vet. Du är Isidors vän. Var är han?
Okej. Vad vill du veta?
Jag känner många som heter Isidor.
-Några jävla... -Det räcker.
Du vet vilken Isidor vi pratar om. Isidor Isglass.
Var lagom styv i korken. Han står där borta.
Bara lugn. Tack för tanden.
Isidor! Ta det kallt nu!
Det är det jag försöker göra.
Konstaplar.
Öppna den jävla dörren!
Slut på det roliga, Isidor.
-Vart fan tar ni mig? -Vill du veta det?
Vad ska vi göra med Isidor och all annan mat som stjäl?
Jag tar det här.
Maträtten håller sammanträde.
Res er upp för ärade domaren Rotfukt Kålrot.
-Vi gjorde det igen. -Varsågod, Mattopia.
Okej.
Vårt första fall är Röda Linsen mot Isidor.
Så vad är problemet...
Isidor stal min tand. Din gamla gaddtjuv.
-Är det korrekt, Isidor? -Visst. Och jag skulle göra det igen.
-Ingen ånger. -Lugn, Frank.
De tog den jäveln. Systemet fungerar.
Men ni måste förstå att det inte är så här enkelt.
Isidor gjorde bara vad han var tvungen att göra.
Jag höll på att smälta ihjäl.
Inte bara jag, utan också Grädde och Mjuke Kola.
Hela familjen Is var på gränsen att flyta bort.
Vi behövde en frys. Och det snabbt.
Men frysar är inte billiga i gamla Mattopia,
därför måste jag stjäla Röda Linsens tand.
Det här jävla stället förändrade mig helt.
Och det värsta är att
när jag kom tillbaka med min orättmätiga tand,
hade alla i familjen redan smält.
Jag kan ännu se för min inre syn hur lille Kolas ansikte rinner ner för kroppen
och stänker ner hela golvet och mina skor. Kolla!
Bort med skorna.
Ledsamt att se.
Men det här är en livsmedelsdomstol,
lika lufttät som förseglingen på en burk med saltgurka och
lagar får aldrig brytas.
Jag dömer härmed Isidor att återbörda tänderna till Röda Linsen.
-Enligt Lagerblad. -Herregud!
Om alla nu har slutat flämta,
ska domstolen nu pröva ärendet mellan Spritsar-Sara och Roman Sallad,
som anklagas för att ha stulit tre mjölktänder.
Märker du något störande
hos all mat som är stöldmisstänkt?
Fortfarande gott om utrymme att hyra i mitt rymliga sexhyllors kylrum.
Kommer med centralkyla, inget naturligt ljus och smörhylla.
För lite tänder för ett kylskåp?
Vi säljer även kallvattenbitar för halva priset.
Eller skryt för matvännerna
med en fjäder- eller batteridriven bil.
Batterier ingår ej.
Vad fan? Använder de tänder för att byta varor?
Och tjänster.
Rör på påkarna.
Hör ni. Ge fan i blåszonen.
Vad i helvete är det här? Har vi matslum nu?
Och vi straffar mat för tandstöld,
men de gör det bara för att överleva.
Fan. Det här är illa. Jag vet inte vad jag ska göra.
Borde vi prata med humisarna om det här, eller...
Nej, Frank.
Det här rör inte vatten eller fåglar.
Humisarna behövs inte
och vi behöver inte hans onda grundtankar.
Det här är ett matproblem som behöver en matlösning.
En matlösning. Jag kom precis på en matlösning på problemet.
"mat" och"lösning" var för många ord.
-Jag kom precis på det. -Du har rätt. Det är enkelt.
En del mat har gott om tänder, andra har inga.
Så vi ber maten som har gott om tänder att ge några till de som inga har.
Ja. Inget kontroversiellt
och all mat är säkert med på detta.
Bra. Hur sprider vi budskapet?
Vad sägs om den här?
Vad säger man när man läxar upp en nudel som varit olydig?
"Därmed pasta!"
Det är samma typ av skämt som det senaste.
Du är en bedragare! Sopa!
Vad är det... Ni kan väl inte gå nu mitt i allt.
Kom igen nu, Sammy. Du tappar dem.
Tänk, tänk, tänk. Hur ska jag hålla linjen?
Sammy, vi behöver dig för ett viktigt meddelande
som absolut alla måste höra.
Ja visst.
God kväll. Jag heter Sammy Bagel, naturligtvis.
Mina första gäster i början av revolutionen
och som nu senast skapade vårt rättssystem.
Frank och Brenda.
Fantastiskt. Frank och Brenda, jag älskar er, ungar.
Jag förstod att ni har ett stort tillkännagivande.
Ja, det har vi.
I grunden har vi utformat ett system, ett ganska smart litet system,
som skulle ta en del av allas tänder
för att försörja mat som inte har några.
För att demonstrera vad vi pratar om kan ni föreställa er en paj.
Eller ännu bättre, kom upp på scenen, Paj.
Jag skulle bara vilja säga hej till min vän, Rabarber. Hej Barb!
Lått oss säga att Paj representerar alla tänder ett livsmedel har.
-Jag är tänderna. -Visst, Paj.
Som jag sa, om du är ett livsmedel som inte har så mycket,
så skulle vi bara ta en så här stor del av dina tänder.
-Det är inte mycket. -Exakt.
Seriöst, sluta kommentera. Du är bara en rekvisita.
Men om du har fler tänder än du behöver,
tar vi en sån här stor bit.
Vilket är rätt mycket,
men som ni ser är det fortfarande en rejäl bit av Pajs kropp kvar.
-Bu. -Vad är det?
Vänta. Hör jag ett bu? Vem buar?
-Nämnde jag det här? Bu! -Du där, herrn?
Du verkar ha något problem med Delningsplanen.
Ja. Jag heter Julius och jag har ett problem.
De tror inte på mat!
Vad? Vi inledde revolutionen. Vi tror på mat.
-Jag var där då! -Hon har rätt!
Det låter inte så.
Ni vill ge alla en utdelning.
Ni tycker att vi är för svaga för att klara oss själva.
Ja, för fan.
-Kom igen. Vad fan? -Ja.
-Det är inte vad vi säger. -Prata i mikrofonen.
Nu kan du tala direkt till Frank och Brenda.
Efter kriget sa ni att maten hade friheten att göra vad den ville.
Och nu berättar ni för oss vad vi ska göra. Hur ska ni ha det?
Både och?
-Aldrig i livet. -Du ljuger!
Får jag ställa en fråga till er?
Har ni det bättre nu än för fyra dagar sedan?
Inte jag.
-Nej. -Det är mycket sämre.
Varför lyssnar vi ens på dem?
-Ja. -Vem satte dem i ledningen?
-Du? -Inte jag.
-Nej. -Nej.
-Vad fan? -Tycker du att du borde ha ansvaret?
Nej. Jag tycker att vi borde ta ansvaret
för vem som är ansvarig.
Ja! Han har så jävla rätt.
Om mina matkompisar skulle välja mig,
skulle jag säkert som fan göra ett bättre jobb än ni.
Kan någon kalla in vattenmelonen, för det här börjar bli saftigt.
Så vad säger ni?
Tycker ni att mina gamla vänner Frank och Brenda borde ha ansvaret?
Nej.
Eller tycker ni att min publikmedlem Julius borde vara ansvarig?
Julius.
Välkomna till nästa gång
där vinnaren kommer att utses exklusivt i min show, Argument!
Med din favorit, Sammy som värd.
Bra jobbat, ni två. Fin show.
Vad menar du, "fin show"? Du sågade oss totalt.
Vad? Jag förstår inte. Hela stan tittade på er.
Jag förstår inte hur ni kan se det som annat än
något helt fantastiskt.
Sammy. Ligg med mig.
Se på dem. De älskar mig.
Nu ska jag kolla på brudar i en burk med nudlar. Ciao för nu.
Vad hände nyss? Det var en jävla katastrof.
Några matlösningar på detta problem?
Inte just nu, men det kunde vara värre, eller hur?
Hur då?
Försöker du smita?
Kämpa inte emot. Jag ska inte pressa dig.
Vad fan?
Jag antar att det är ett faktum.
Nu är jag en kannibal.
Undertexter: Owe Laine
Kreativ ledare Gabriella Ekbom