En tand hver.
Velkommen til Julius' spa. Vil du have noget agurke-ansigtsdis?
Det lyder dejligt.
Hej. Stem på Julius.
Nyd massagerne.
Hey, bare rolig. Vi hjælper dig af med rynkerne.
Stem på Julius.
Kom nu. Hårdere. Hvis du vil have en tand, skal du gøre mig mør.
Jeg har bare gjort det hele dagen. Mine hænder gør ondt.
Der er intet værre, end når de snakker.
-Æggetha! -Hej, børn.
Mor skal lige sidde ned et øjeblik.
Æggetha, du ser færdig ud.
Jeg ved, at livet ikke altid er ren æggekage, men jeg er stegt.
Du ser mig i mine hvide øjne, og du lytter.
Du er et godt æg og gør det rette for din bakke.
En dag får du nok tænder til at give os vores drømmekøleskab.
Men du kan ikke knække nu. Bliv ved med at være smilende.
Blommo, du har ret. Jeg elsker dig.
Æggeuret ringer.
Undskyld, at jeg er hårdkogt, men jeg må afsted.
Ledelsen bemærker, at der holdes for mange pauser.
Derfor er al kaffe nu suspenderet uden løn.
Ingen madvarer har meldt sig til at køre gaffeltruck.
En påmindelse om, at det ikke er, hvad I tror.
Mad, der fører tungt materiel,
gør det under eget ansvar for at skrælle, punktere...
Hjælp!
-Åh, gud! -Den flår mig levende!
Jeg har dig.
Du er revnet.
Lort. Nu skal jeg finde en erstatning for jer begge.
Dig. Ind med dig.
Nej, hr. Smokey Barbeque. Jeg kan stadig arbejde.
Beklager. Følger jeg ikke reglerne, erstatter Julius også mig.
Du er tidligt hjemme. Hvad er der galt? Har du lidt mavepine?
Hørte du det? Æggetha! Blommo!
Nej!
Hele min familie! De er døde. De er alle døde!
Mens deres skrøbelige kroppe forrådte dem,
lå de i en pyt af deres egen blomme, skal og hvide.
De vil aldrig kende køleskabets kolde omfavnelse.
Kun dødens kolde greb.
Okay. Tak, Veiner Hotzdog,
for endnu en af dine utroligt deprimerende,
men ubestrideligt overbevisende, virkelige historier.
Jeg ville vandre til de galdefulde dybder af den menneskelige mave,
hvis det indebar at indfange de barske realiteter af vores eksistens.
Det bringer mig en enorm, næsten erotisk glæde,
såvel som ubeskrivelig sorg.
Sikken kombi. Og nu til vores hovedhistorie.
I går brød en splid mellem fødevarerne over, hvem der skal lede Foodtopia,
ud i et reelt skænderi, som jeg kalder "lederkonkurrencen."
Vi går direkte til Main Street, hvor Frank og Brenda er ved at...
Er du Sammy Bagel Junior?
Nej, jeg er Johnny Pastrami Senior. Selvfølgelig er jeg Sammy Bagel Junior.
-Læg ham i håndjern. -Du følger med.
Rolig. Hvad fanden har jeg gjort?
Du tæskede mig og stjal mine tv-skærme!
Nå ja.
Hej, med-mad.
Jeg kigger ud i mængden og ser for mange mælkeprodukter, der skiller.
For mange salater visner. For mange frosne fødevarer smelter.
Og vores deleplan vil få alle disse fødevarer
ind i køleskabene, de så desperat har brug for.
Hør efter, gutter. Som mad har vi et ansvar for at hjælpe hinanden.
Men der er nogle fødevarer, som appelsinen Julius,
som tænker mere på at hjælpe sig selv.
Men heldigvis er vi langt flere end dem.
Og hvis vi arbejder sammen, er der intet, der kan stoppe os.
Vi sætter en stopper for det her. Det her møde er ude af kontrol.
Hvad? Nej, det er det ikke. Vi får bare vores budskab igennem.
Ikke længere. Vi stopper jer.
Hvad fanden? Det er ikke det, taskforcen er til.
Det var dig, ikke?
Frank, bare fordi du så mig give dem tænder,
og de gjorde præcis, hvad jeg sagde, styrer jeg dem ikke.
-Vent derovre. -Javel.
Jeg er en rig frugt. Jeg prøver ikke at skjule det.
Jeg har kindtænder på mine såler. Se?
Fedt.
Frank og Brenda vil tage mine tænder.
Men hvis I virkelig tænker over det, er mine tænder jeres tænder.
Jeg bruger dem til at beskæftige næsten alle i byen.
Hver dag skaber jeg flere arbejdspladser.
Og hvis jeg skal dele, må jeg fyre mange af jer,
hæve jeres husleje og prisen på biler.
Det vil jeg ikke. Om noget vil jeg give jer flere tænder.
Sammen med stoltheden over at tjene dem. Men de vil ikke lade mig gøre det.
Det passer ikke.
Hold op med at finde på lort.
Hvis de bliver valgt, vil priserne stige.
I bliver fyret.
I bliver hjemløse.
Det garanterer jeg.
Lort. Han overtog vores møde, og så samlede han alle mod os.
Det er okay. Vores fortid taler for sig selv.
Vi har måske mistet taskforcen,
men vi har stadig Madrettens integritet.
Nu har vi sagen
Sprøde kanelstænker mod Samuel Bagel Junior,
dommer Rutabaga Ginsberg præsiderer.
Okay, alle sammen, vær venlige at sætte jer.
Jeg kan ikke andet.
Ro!
Kom nu, Sammy. Tag det alvorligt.
-Skal vi gøre noget for at hjælpe ham? -Vi kan ikke favorisere.
Reglerne skal gælde alle fødevarer.
Hr. Bagel, selvom dine ordspil kan være en forsvarsmekanisme,
udgør de ikke et juridisk forsvar. Ikke i min madret.
-Hvad er dit egentlige forsvar? -Okay, hør.
Jeg ved, det var forkert at tæske Cornflakespakken,
men at optræde på de skærme er alt, hvad jeg har.
Uden dem...
...vil jeg ikke engang tænke på, hvad der ville ske mig.
Er det dit forsvar? Seriøst?
Okay, det er en ret ligetil sag.
Min afgørelse er, at elektronikbutikken retmæssigt tilhører...
Sammy Bagel Junior. Sagen er afsluttet.
Tænder, tænder, tænder. Jeg elsker tænder.
Julius gjorde det igen.
Han påvirkede Ginsberg. Den bedste.
Det system rådner hurtigere end et gammelt æble.
Ikke her, Frank. Maden ser på. Bare smil og vink.
-Er du sikker på, det er friskt? -Det er friskt, Iste.
Mit indre skind sitrer som et røvhul lige nu.
Jeg respekterer dine instinkter, men det hjælper ikke.
-Jeg har brug for beviser, mand. -Se her.
Før Burning Man skar jeg en af mensets tæer af.
Det her fodaftryk har også fire tæer.
Så det eneste spørgsmål er, menser har normalt fem tæer, ikke?
Tjek det her ud, Barry.
Det er umuligt. Det er det, jeg bandt menset med.
Ikke stramt nok.
Han kunne ikke være sluppet ud selv.
-Siger du, at han fik hjælp? -Jeg modsiger det ikke.
Hvilken mad ville have lyst til at tale med et mense, endsige redde det?
Og hvad får de ud af det?
Uanset hvad skal det være stort nok til at bedrage alle omkring sig.
Især dem, der er tættest på dem.
Det her løber løbsk.
Julius vinder. Og sådan vil det være for evigt.
De rige, der hersker over de fattige. Hvad gør vi?
Jeg ved det ikke. For helvede!
-Hvorfor bliver vores ideer ødelagt? -Det er mense-ideer.
Jeg kan høre jer, forresten. Der er ingen dør på træhuset.
I havde kriminalitet, så I skabte et politi og et retssystem.
De blev ødelagt af en politiker, der stiller op som præsident.
Hvad?
Og delepolitikken? Det er bare skat.
Meget kontroversielt blandt mennesker. Intet under, folk blev sure.
Har vi skabt menneskelort?
Specifikt "vestligt, amerikansk kapitalistlort."
Men så kan jeg hjælpe.
For det viser sig, at mad og mennesker er chokerende ens.
-Fuck af. Vi er ikke som jer. -Det ville et menneske sige.
-Det er ikke sandt. -Det er det.
Det sagde folk altid, når jeg sagde, vi var ens.
At jeg var en nar. En ordinær tumpe.
Men jeg ved ting. Ja.
Man behøver ikke have skrevet House of Cards
for at vide, at politik er penge.
Bare man har set det.
Og jeg så to en halv sæson.
Men jeg mener, bare rolig.
Jeg holdt op kort efter alt det der med Spacey.
Hvad fanden snakker du om?
Vi har ikke brug for din hjælp. Det er simpelt.
Hvis vi får vores støtter til at bidrage, hvad de kan,
bare én tand, så er vi klar.
Tror du, mennesker kan finde på noget så smart, din idiot?
Ja. Det hedder en fundraiser, og det virker kun med rige,
og jeres støtter er ikke rige.
Jeg kan se 20 gode tænder i hans hoved.
Lad os tage dem!
Nej, I får brug for flere end det.
Bare tag dem fra byens rigeste mad.
Vi stjæler da ikke.
Det er imod den regel, vi har skabt.
Og det ville være alt for svært.
Han bevogter dem.
Når du siger det,
tænker jeg straks på The Fast and the Furious-serien.
Hvad er det?
En af de største præstationer i film- og menneskehistorien.
Og i klimaks i den femte film
stjæler de et pengeskab ved at fæstne det...
Nej. Absolut ikke. Vi stiller op som Foodtopias ledere.
Vi skal være et godt eksempel.
Det er ikke skidt, hvis ingen ved det.
Det er det smukke ved eksempler.
Frank, vi gør ikke det her. Vi skal vinde rigtigt.
Okay. Så gør vi det rigtigt.
Hvad fanden er der lige sket?
Mazel tov med den store sejr.
Jeg var så fuldstændigt skyldig.
Den dommer Rutabaga Ginsberg, sikket fjols.
Kan du tro, at hun mente, at jeg ejer de skærme?
Teknisk set bestak jeg hende. Så det er mine skærme.
Men jeg vil have, at du bliver på dem.
-Vent. Så jeg skal... -Blive ved med at gøre det, du elsker.
-...udelukkende i mit show. Skænderier... -Sammy. Sammy. Sammy.
Helt seriøst, det kan jeg ikke.
Jeg kan ikke betale dig tilbage, men se det her som en udbetaling.
Dejligt. Men jeg har andre ideer.
Lad være med at tygge på os
Vi brækker ryggen og dør af det
Hør ham. Er han ikke skøn?
Sjovt faktum, han blev reddet fra en død mense-bedstemors taske.
Og se ham nu, han lever livet deroppe.
Ja. Har vi tjent nogen tænder?
Kun nok til at dække Bill Werthers optræden.
Vi har ikke startet auktionen.
Okay, første og eneste genstand til salg er et originalt Candy Warhol.
Eventets succes afhænger af det.
Lad os starte buddene ved en tand. Har jeg en tand herovre?
Har jeg en tand derovre? Jeg ser noget smør. Smør-smør-smør!
Jeg kan ikke tro, det ikke er smør. Pastinak i forreste række?
Nej. Hørte jeg en chipspose? En hånd?
-Jeg klør mig i røven. -Nogen? Noget?
Hvad med Kanel derovre? Klar til at peppe det lidt op?
Og Candy Warhol ser passende trist ud.
Det går skidt, rigtigt skidt, en, to, og det er ikke solgt!
Og maleriet går til ingen for ingenting!
Stem på Julius.
Det er 11 tænder mere, end vi startede med.
Det er næsten nok til et halvt fuldt glas.
Ja. Et lille glas.
Stem på Julius.
Julius betaler al den mad for at uddele klistermærker.
Stem Julius. Han er orange.
-Hvordan skal vi konkurrere med det? -Frank, jeg har en ide.
Lad os stemme dørklokker med budskabet.
Hvis vi deler os, når vi flere døre.
Gud. Du har ret. Vi kunne nå... Syv, to, en...
Dobbelt så mange døre!
Stem på Julius.
En nylig undersøgelse viser, at 10 ud af 10 fødevarer hader at leve.
Dette er Frank og Brendas Foodtopia.
De kunne ikke beskytte jer mod regn. De kunne ikke beskytte jer mod fugle.
Og nu kan de ikke beskytte jer mod sig selv.
Dele? Hvad betyder det overhovedet? Hvordan vil det blive håndhævet?
De vil tage jeres hårdttjente tænder.
Men jeg vil ikke tage jeres tænder.
Jeg vil give jer tænder ved at hyre jer i min blomstrende forretning.
Men lyt ikke til mig.
Hej. I kender mig nok som lokalkendissen
og et globalt multitalent.
Men det var Julius, der gav mig en platform og denne bærbare mikrofon.
Hvornår har Frank og Brenda givet mig noget?
Eller givet jer noget?
Sammy Bagel Junior anbefaler appelsinen.
Betalt af Madfonden for Julius, ejet af Julius.
Ja.
Hvad fanden, Sammy? Hvordan kunne du gøre det?
Undskyld, Frank. Det er en smædekampagne.
FLØDEOST
Du er blevet smædet. Jeg havde intet valg.
Julius sagde, at jeg kun måtte blive på hans skærme, hvis jeg gjorde det.
Det, du lige beskrev, er et valg. Det er et valg. Tag det lort ned.
Det er ikke Sammys beslutning. Men det her er.
-Vælg en bil. Hvilken som helst. -Seje biler.
Og hvis Frank gør dig trist,
står der mad i kø til at være din ven.
-Hej, kleppert. -Hotte venner. Jøsses. Kan du se, Frank?
Han bliver ved med at lefle og give mig alt.
Jeg er magtesløs.
Jeg tager den røde Corvette og Stålvalset havre.
Fremragende valg.
Sømmet i bund!
Udbud og efterretning.
Jeg udbyder tænder til mad og udstikker dem så efterretninger.
Vær ikke vred på mig, men over at du ikke fandt på det.
Hvordan måler vi os med det?
Hvor fanden blev du af, Frank?
Hej, Frank.
Jeg har noget fingermad til dig.
Lær mig så at være både Fast og Furious.
Jeg var sammen med en toplækker fersken,
jeg rækker ned, og gæt engang? Ingen dun.
Hvorfor tror du, jeg nyder den historie?
-Hey! -Er det en kartoffel?
Tid til at skrælle af, møgsvin!
Jep. Det er en kartoffel.
Tag ham!
Hvad fanden?
Den kører skidt. Det er ikke en god bil.
Frank, hvorfor skabte du en hel politistyrke?
Alle enheder, vi har et tandrøveri i gang.
Send støtte. Lortet er falskt.
Lort! Nej!
Ja, sgu!
Jeg går fra dør til dør for bidrag...
Beklager, jeg var lige midt i sex med min kone.
Jeg ved, du har gang i noget, Frank. Hvor gemmer du dig?
Skrid, pansersvin!
Nej! Lort!
Jeg er så tør.
Hvis du ikke vil ende som mig, så hold dig væk fra solen.
Okay, bedstemor.
Fuck!
Nej, nej, nej!
Nej, Druer!
Ja! Jeg gjorde det!
Nej!
Hvad gør jeg?
Fuck af, pølse, men vær meget forsigtig!
Nej, Barry. Nej. Vær uskadt.
Jeg er en kartoffel!
Overraskelse!
-Var det dig? -Det var så spændende, Brenda.
Først var jeg hurtig. Og så var jeg rasende.
Og i et kort, storslået øjeblik var jeg både hurtig og rasende.
Vi aftalte at lade være.
Ja, men din måde virkede ikke.
Og nu er vi sgu klar. Endelig kan vi konkurrere.
Vi kan betale for hjælp.
Vi kan få pigespejderne til at føre kampagne for os.
Vi kan få spam. Spam er irriterende, men så effektivt.
Tænk, du gjorde det.
Menserne har et ordsprog.
"Man må knuse æg for at lave en omelet."
-Det er mord! -Nej, det er en metafor.
Omeletten er et perfekt samfund,
og de knuste æg er nogle af de usmagelige ting,
som det kræver.
Præcis. Og desværre
er et af de ødelagte æg her, at Barry næsten fangede mig.
Men det gjorde han ikke. Takket være min fede kartoffelforklædning.
-Var du en kartoffel? -I ti minutter. Men se resultatet.
Nu handler det kun om at have flest tænder.
-Ja. Og nu er det måske os. -Hvad?
Nej. Jeg taler om hele vores samfund. Det var ikke sådan, det skulle være.
Det kan vi intet gøre ved nu.
Medmindre vi afskaffer tænderne. Og gør det til vores nye platform.
Ja. En ommer. Ingen rige eller fattige fødevarer.
Hvad griner du af?
Undskyld. Det ville aldrig nogensinde fungere.
Aldrig fungere. Nogensinde.
-Han har ret, Brenda. -Vent.
Har han ret? Vælger du et mense? Over mig?
Hold op med at opføre dig, som om han er skurken.
Menserne? Han har kun været god for os.
Ikke alene fungerer hans ideer, han virker oprigtigt interesseret.
Ja. Så meget. Jeg er 100 % bag jer.
Se. Han holdt op med at spise mad.
Vi har én ting, Julius ikke har. Og det er ham.
Hvis vi skal vinde og redde Foodtopia,
må vi stole på ham.
Barry havde ret.
Han sagde, det var en glidebane,
og du skøjter rundt som escargots lige nu.
Hvis du tror, jeg vil se til, mens du stjæler og snyder,
så kan du og dit lille mense escar-godt kneppe jer selv.
Escargots er snegle, ikke?
Vær nu ikke så hellig. Du hjalp mig med at stjæle ham.
Ja, og jeg fortryder det. Det her er gået vidt nok.
Flyt dig. Jeg gør det af med svinet og bryder hans greb om dig.
-Nej, vi har brug for ham! -Du har brug for ham.
Du tror ikke, vi kan gøre det alene.
Det handler om dig, Frank. Dine usikkerheder, dine mangler.
Nej, din usikkerhed og dine mangler
og alle andres usikkerhed! Ikke min!
Jeg gør det helt enkelt, Frank. Vælg.
Enten lader du mig dræbe det røvhul, ellers er jeg skredet.
Undskyld.
Vi bruger ham.
Så tag ham.
Boller. Ikke?
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor Sidsel Seeberg