En tand var.
Välkommen till Julius spa. Vill ni ha lite gurkånga för ansiktet?
Det låter underbart.
Hallå. Rösta på Julius.
Njut av er massage.
Oroa dig inte. Vi ska nog få bort de där rynkorna.
Rösta på Julius.
Hårdare. Vill du ha en tand, måste du göra mig mör.
Förlåt, men jag har jobbat hela dagen. Mina händer värker.
Jag avskyr det här småpratandet.
-Äggneta! -Hej, ungar.
Mamma måste bara sitta ner en sekund.
Du ser sliten ut, flicka.
Livet är inte alltid så uppäggande, men jag är helt stekt.
Nu ska du se mig i ögonvitorna och lyssna.
Du är ett bra ägg, kartongens stolthet.
En dag kommer tänderna du tjänar att ge oss drömmarnas kylskåp.
Men du kan inte spricka nu. Du måste se det från den gula sidan.
Du har rätt Toddy. Jag älskar dig.
Äggklockan ringer.
Rinner iväg nu. Jag får inte röra till det så jag förlorar extraknäcket.
Ledningen har noterat alltför många kafferaster.
Därför kommer allt kaffe att suspenderas utan lön.
Ingen mat har anmält sig som gaffeltruckförare.
Kom ihåg att det inte är vad ni tror.
Mat som sköter maskiner
gör det på egen risk.
Hjälp!
-Herregud! -Mitt liv hänger på en tråd!
Jag har dig.
Du är knäckt.
Skit. Nu måste jag hitta en ersättare för er båda.
Du. Du är med.
Snälla herr Rök von Grillsås. Jag kan fortfarande jobba.
Ledsen. Om jag inte följer reglerna, blir jag också utbytt.
Du är hemma tidigt. Något på tok? Har du lite ont i magen?
Hörde du? Äggneta! Toddy!
Nej!
Hela min familj! De är alla döda!
När deras sköra kroppar förrådde dem,
blev de liggande i en pöl av sina egna gulor, skal och inälvor.
De skulle aldrig få uppleva kylskåpets kylande famn.
Bara dödens kalla grepp.
Tack, Verner Hotzdog,
för ännu en av dina otroligt deprimerande
men onekligen övertygande berättelser ur verkliga livet.
Samuel, jag kunde nå det djupaste djupet av den mänskliga magen
om det innebar att fånga den bistra sanningen av vår existens.
Det bringar mig en enorm, nästan erotisk glädje,
samt outsäglig sorg.
Vilken kombo. Och nu till det viktigaste.
Under gårdagens åsiktsskillnader mellan vem som ska leda Mattopia
ledde till fullskalig kalabalik som jag kallar "Ledartävlingen".
Nu direkt över till Main Street, där Frank och Brenda just ska...
Är du Sammy Bagel Junior?
Nej, Johnny Pricken Senior. Klart som fan att jag är Sammy Bagel Junior.
-På med handfängsel. -Följ med nu.
Ta det lugnt. Vad fan har jag gjort?
Du slog skiten ur mig och stal mina tv-skärmar!
Ja, just det.
Hej, alla livsmedelsvänner!
Jag tittar ut i mängden och jag ser för mycket mjölk som surnar.
För mycket sallad som vissnar. För många frysta livsmedel som smälter.
Vår Fördelningsplan kommer att ge alla livsmedel
den plats i kylen de så desperat behöver.
Hör på alla. Som mat har vi ett ansvar att hjälpa varandra.
Det finns livsmedel, som Julius Apelsin,
som bryr sig mer om sig själva.
Lyckligtvis finns det många fler av oss än det finns av dem.
Och om vi arbetar tillsammans, finns det inget som kan stoppa oss.
Vi sätter stopp för det här. Det här mötet är utom kontroll.
Vad? Nej, det är det inte. Vi förmedlar bara vårt budskap.
Inte nu längre. Vi sätter stopp för er.
Vad fan? Det var inte därför som insatsstyrkan tillsattes.
Du hittade på det här, va?
Frank, bara för att du såg mig ge dem tänder
och de gjorde som jag sa, betyder inte att jag kontrollerar dem.
-Vänta där. -Ja, herrn.
Jag är en rik frukt. Jag försöker inte dölja det.
Jag har kindtänder under sulorna på mina skor. Ser ni?
Häftigt.
Frank och Brenda vill ta tänderna av mig.
Men om ni riktigt tänker efter så är mina tänder era tänder.
Jag använder dem för att anställa de flesta i stan.
Varje dag skapar jag fler jobb.
Om jag tvingas följa fördelningsplanen måste många av er gå.
Jag måste höja er hyra och priset på bilar.
Det är inget jag vill. Det jag vill göra är att ge er mera tänder.
Tillsammans med stoltheten att tjäna dem. Men de tillåter inte det.
Det är lögn.
Kan du sluta prata skit om oss?
Om de blir invalda kommer priserna att gå upp.
Ni kommer att få sparken.
Ni kommer att förlora era hem.
Jag garanterar detta.
Han tog över vårt möte och sedan fick han alla emot oss.
Det är lugnt. Vår bakgrund talar för sig själv.
Insatsstyrkan är utom vår kontroll
men vi har ännu förtroende i Maträtten.
Nästa ärende gäller
Krispian Kanelstång mot Samuel Bagel Junior.
Rättens ordförande är domare Rotfrukt Kålrot.
Varsågoda och sitt.
Jag är redan lite satt.
Tystnad!
Kom igen, Sammy. Ta det här på allvar.
-Kan vi hjälpa honom? -Vi kan inte favorisera våra vänner.
Reglerna måste vara lika för all mat.
Herr Bagel, dina ordlekar kan vara en försvarsmekanism,
men de utgör inte ett juridiskt försvar, åtminstone inte i min Maträtt.
-Vad är ditt egentliga försvar? -Se här nu.
Jag vet det där med flingkartongen och att ta affären var fel,
men att uppträda på dessa skärmar är allt jag har.
Utan dem...
Jag vill inte ens tänka på vad det skulle leda till.
Är det ditt försvar? Seriöst?
Det här är ett ganska solklart fall.
Juridiskt sett tillhör elektronikaffären...
...Sammy Bagel Junior. Ärendet är avslutat.
Tänder, tänder, tänder. Gosse, jag älskar tänder.
Julius gjorde det igen.
Han köpte Kålrot. Hon var bäst.
Systemet ruttnar fortare än ett geriatriskt äpple.
Inte nu, Frank. Maten tittar på oss. Le och vinka.
-Är det här färskt? -Det är färskt, Ted.
Mitt skinn pirrar som fan just nu.
Jag respekterar dina instinkter, men de hjälper inte just nu.
-Jag behöver kalla, hårda bevis. -Kolla in det här.
Innan Brandmannen skar jag av en av humisens tår.
Det här fotavtrycket har också fyra tår.
Så jag antar att den enda frågan är om humisar brukar ha fem tår, eller hur?
Du ska nog kolla upp det här, Barry.
Omöjligt. Jag band humisen med den här.
Tillräckligt hårt?
Han kunde omöjligt ha tagit sig loss själv.
-Menar du att han fick hjälp? -Jag säger inte emot det.
Vilken mat skulle ens vilja prata med en humis, än mindre rädda den?
Och vad får de ut av det?
Det måste vara tillräckligt stort för att lura alla andra.
Särskilt de som står dem närmast.
Det här går utom kontroll.
Julius kommer att vinna och då lär det förbli så här.
De rika styr de fattiga. Vad gör vi?
Jag vet inte. Vad i helvete?
-Varför felutnyttjas våra idéer? -De är mänskliga idéer.
Jag hör er förresten. Det finns ingen dörr på trädkojan.
Ni försökte lösa brott med en polisstyrka och ett domstolssystem.
Båda blev korrumperade av en kandidat till presidentposten.
Vad?
Din "Fördelningsplan". Det är bara skatter.
Mycket kontroversiellt bland oss. Inte konstigt att alla var emot.
Skapade vi mänskligt skit?
Mera "västerländsk, amerikansk kapitalistisk" mänskligt skit.
Men jag kan vara till hjälp.
För som det visar sig, mat och människor är chockerande lika.
-Vi är helt olika. -Så skulle en människa säga.
-Det är inte sant. -Jo.
Så sa folk när jag sa att jag var som dem.
Du vet, jag var en jävel. Bara en jävla dumrumpa.
Men jag vet en del.
Du behöver inte ha skrivit Maktens män
för att inse att politik är pengar.
Du måste bara ha sett det.
Jag såg väl två och en halv säsonger.
Men jag menar, oroa er inte.
Jag slutade titta efter att Spacey-grejen kom ut.
Vad fan pratar du ens om?
Vi behöver inte din hjälp. Det är så enkelt.
Om alla som stöder oss bara kan ge vad de kan avvara,
om så bara en tand, klarar vi det.
Tror du att människor kunde komma på något så smart, idiot?
Vi gjorde det genom välgörenhetsgalor där de rika ger bidrag.
Ert problem är att supportrarna inte är rika.
Jag ser runt 20 tänder i din skalle.
Om vi skulle ta dem?
Nej! Ni behöver mycket mer än så.
Varför inte bara ta dem från den rikaste maten?
Vi tänker inte stjäla.
Det är direkt emot regelverket.
Det skulle vara alldeles för svårt.
Han håller dem i matlådor.
Nu när du säger det
kom jag att tänka på Fast & Furious-serien.
Vad är det?
En av de bästa prestationerna i filmisk och mänsklig historia.
I femte delens höjdpunkt
fäster de ett kassaskåp bakom två bilar...
Nej. Absolut inte. Vi kandiderar till ledare för Mattopia.
Vi måste vara goda förebilder.
Det man inte ser lider man inte av.
Det är det fina med förebilder.
Vi kan inte göra det, Frank. Det måste gå rätt till.
Okej. Rätt sätt får det bli.
Vad fan hände just?
Grattis till storvinsten.
Du vet, jag var så fullständigt skyldig.
Jag menar, domaren Rotfrukt Kålrot, Jag menar, vilken sopa.
Hur fan kunde hon komma fram till att jag äger dessa skärmar?
Tekniskt sett köpte jag dem, så de är mina skärmar.
Men jag vill att du blir kvar på dem.
-Vänta nu. Så jag får... -Fortsätt göra det du älskar.
-... exklusivt på min show. Argument... -Sammy.
Seriöst, jag kan inte.
Jag vet inte hur jag någonsin ska betala, men ta detta som en handpenning.
Tja, de är fina. Men jag har andra idéer.
Låt bli att tugga på oss
Våra ryggar bryts och vi dör
Lyssna. Är han inte bra?
Han räddades från botten av en död humismormors handväska.
Titta på honom nu, han är där uppe och lever livet.
Ja. Har vi fått in några tänder?
Bara så det räcker till Bill Werthers gage.
Auktionen har inte börjat än.
Det enda som finns att bjuda på är denna originalmålning av Candy Warhol.
Allt hänger på det här, gott folk.
Är en tand bud? Har jag en tand där borta?
Har jag en tand där borta? Jag ser lite smör. Smör-Smör-Smör!
Inte så fett. Nästa. Palsternackan på första raden, kanske?
Hörde jag ett chips krasa? En hand upp?
-Jag kliar mig i rumpan. -Någon?
Kanel då? Kan du krydda upp tillvaron lite?
Och Candy Warhol ser lagom förstörd ut.
Det här går dåligt. Första, andra...
Tavlan går till ingen för ingenting!
Rösta på Julius.
Vi har elva tänder fler än när vi började.
Det skulle säkert fylla ett glas halvfullt.
Ja. Ett litet glas.
Julius betalar all den här maten för att få ut klistermärken.
Rösta på orange Julius.
-Hur ska vi konkurrera med det? -Frank, jag har en idé.
Vi börjar knacka dörr.
Om vi delar upp oss når vi fler.
Herregud. Du har rätt. Vi kan nå... Sju, två, en...
Dubbelt så många dörrar!
Rösta på Julius.
En färsk studie visar att tio av tio livsmedel hatar att leva.
Det här är Franks och Brendas Mattopia.
De kunde inte skydda dig från regn. De kunde inte skydda dig från fåglar.
Och nu kan de inte skydda dig från sig själva.
Fördelningsplan? Vad betyder det? Hur kommer den att verkställas?
De vill ta era surt förvärvade tänder.
Men jag vill inte ta era tänder.
Jag vill ge er tänder genom att anställa er i något av mina fina företag.
Men hör inte bara på mig.
Du känner säkert igen mig som en lokal kändis
och ett globalt känt Trippelhot.
Det var Julius som gav mig ett podium och denna bärbara mikrofon.
När fick jag senast något av Frank och Brenda?
Eller ni, för den delen?
Jag är Sammy och jag stöder denna apelsin.
Sponsrad av Stiftelsen för Mat till Julius.
Ja.
Fan, Sammy? Hur kunde du göra detta mot oss?
Jag är ledsen, Frank. Det är en charmkampanj.
SMÖRARASSISTENT
Du har blivit utsmetad. Jag hade inget val.
Annonsen var enda sättet för mig att få vara kvar på Julius skärmar.
Det du just beskrev är ett val. Det är ett val. Ta ner den här skiten.
Det kan inte Sammy bestämma. Men väl det här.
-Välj en bil. Vilken bil som helst. -Coola bilar.
Om Frank gör dig illamående,
kommer lite mat som vill bli din vän.
-Hej, store man. -Heta vänner. Jösses. Ser du, Frank?
Han smörar och ger mig allt jag vill ha.
Jag är maktlös att stoppa det.
Jag tar den lilla röda Corvetten och Harry Havre.
Utmärkt val.
Gasa, kompis!
"Gör som jag vill."
De får tänder till mat och sen måste de göra allt jag vill.
Var inte arg, Frank. Du borde ha kommit på det själv.
Måste vi tävla mot honom?
Vart fan tog du vägen, Frank?
Hej Frank.
Okej. Jag tog med lite fingermat.
Lär mig nu hur man blir både snabb och rasande.
Så jag raggar upp denna rykande heta persika,
och jag sträcker mig ner, och gissa vad. Inget ludd.
Varför skulle jag gilla den historien?
-Hallå! -Är det där en potatis?
Skala däcken, för fan!
Japp. Det är en potatis.
Ta honom!
Vad i helvete?
Dålig väghållning. Det här är ingen bra bil.
Skit. Varför skapade du en hel jävla polisstyrka, Frank?
Alla enheter, vi har ett tandrån på gång.
Behöver förstärkning. Vad fan! En jävla leksaksradio.
Skit också! Nej!
Fan också!
Jag knackar på och ber om bidrag.
Ledsen. Jag höll just på att knulla min fru.
Jag vet att du har något på gång, Frank. Var gömmer du dig?
Stick, snutar!
Nej! Skit!
Jag är så torr.
Om du inte vill sluta som jag, håll dig borta från solen.
Absolut, mormor.
Helvete!
Nej!
Nej, vindruvor!
Ja! Jag klarade det!
Nej!
Vad gör jag nu?
Knulla mig, korv, men ta det försiktigt!
Nej, Barry. Snälla, var okej.
Jag är en potatis!
Överraskning!
-Var det du? -Det var så spännande, Brenda.
Först var jag snabb. Och sen blev jag rasande.
Och sedan, under ett kort, härligt ögonblick var jag både snabb och rasande.
Vi skulle ju inte göra så.
Vi provade, men ditt sätt fungerade inte.
Och nu är vi så jävla redo. Vi kan äntligen tävla.
Vi kan betala för hjälp.
Vi kan betala Flickscoutskakor som kampanjar för oss.
Vi kan använda skräppost. Irriterande men effektivt.
Jag tror inte på det här.
Humisarna har ett ordspråk.
"Man måste knäcka ägg för att göra en omelett."
-Det är mord! -Nej, det är en metafor.
Omeletten är ett perfekt samhälle
och att knäcka äggen är det obehagliga
som du måste klara av.
Exakt. Och tyvärr,
ett av de knäckta äggen är att Barry nästan fångade mig.
Men det gjorde han inte. Tack vare min grymma potatisförklädnad.
-Var du mr Potato Head? -I tio minuter. Men kolla resultatet.
Allt handlar om vem som har flest tänder.
-Och nu kan det vara vi. -Va, vad!
Jag pratar om hela vårt samhälle. Det var inte så här det skulle bli.
Inte mycket att göra åt nu.
Om vi inte avskaffar tänderna och gör det till vår nya plattform.
Ja. Ett nytänk. Ingen rik mat eller fattig mat.
Vad skrattar du åt?
Jag är ledsen. Det där skulle aldrig fungera.
Aldrig någonsin, någonsin...
-Han har rätt, Brenda. -Vänta.
Har han rätt? Håller du med en humis i stället för mig?
Brenda, du måste sluta tycka att han är skurken.
Denna humis är bara bra för oss.
Inte bara det att hans idéer fungerar, han verkar ju bry sig.
Jag bryr mig så mycket. Jag står bakom er till 100 %.
Titta på honom. Han slutade äta mat.
Vi har en sak som Julius inte har. Vi har honom.
Om vi ska vinna valet och fixa Mattopia,
måste vi lita på hans instinkter.
Barry hade rätt.
Vi var ute på hal is
och du är halare än en escargot.
Om du tror att jag bara ska stå här medan du stjäl och fuskar,
så kan du och din lilla humis gå och knulla varandra.
Escargots är sniglar, va?
Jäs inte upp dig nu. Du hjälpte till att stjäla den här killen.
Ja, och jag ångrar det. Det här har gått för långt, Frank.
Nu fixar jag den här jäveln och bryter förbannelsen han har över dig.
-Vi behöver honom, Brenda! -Du behöver honom.
För du litar inte på dig själv.
Det här handlar om dig, Frank. Din osäkerhet, dina brister.
Nej, det handlar om din osäkerhet
och alla andras osäkerhet! Inte min!
Okej. Jag ska göra det här riktigt enkelt. Välj, Frank.
Låt mig döda den här jäveln, eller så försvinner jag, snabbt som ett räkchips.
Jag är ledsen.
Vi behöver honom.
Ta honom då.
Kärringar, eller hur?
Undertexter: Owe Laine
Kreativ ledare Gabriella Ekbom