Ruokatopia!
No niin, Julius. Älä unohda, ettet ole mitään ilman minua.
Siivoa tuo!
Hymyile nyt. Tuolla tavalla.
Nauttikaa, saatanan ääliöt.
Noin, täältä pesee.
Tarina kahdesta kaupungista.
Yhdellä on ääretön määrä rikkautta ja valtaa.
Toinen...
Karua joutomaata,
rutiköyhä, toivottomuudelle ja rappeutumiselle löyhkäävä.
Olen pahoillani, Veiner. En esitä masentavaa ohjelmaasi.
Juliuksen uusi mandaatti on olla korostamatta epätasa-arvoa -
ohjaamalla ruokien huomio shokkiuutisiin,
joita emme tarkista, ja viihteeseen.
Kuten Squid Gamesiin.
Siinä Mustekala-veljekset pelaavat tammea livenä.
...laitan tämä tähän ja voitan.
Rauhoittavaa.
Miten voit sivuuttaa kärsimyksen?
Meidän on heittäydyttävä tarinoihin ilman suunnitelmaa.
Olemme keskellä todellista chalakaustia.
Ei uuden panelistini Meloni Gibsonin mukaan.
Chalakausti on valhe.
Ja bagelit ovat vastuussa jokaisesta sodasta.
Rauhoitu, Meloni.
Hei, haluatteko juhlia kuuluisuuden kanssa?
Sammy muuttui todelliseksi paskiaiseksi.
Harmi. Pidin hänestä, mutta nyt hän on menetetty tapaus.
Taas yksi esimerkki hyvästä ruoasta, joka meni pilalle.
Ystävät lopulta pettävät kuitenkin.
Et sinä, Brenda.
Kiitos, Barry. Ruoat eivät olleet valmiita hajottamaan järjestelmää.
Miksi jaoin äänemme?
Minä sain sinut tekemään sen.
-En olisi saanut valehdella. -Ja?
En olisi saanut varastaa hampaita. Varsinkaan perunana.
Ja?
En olisi saanut singota sinua veteen -
jarrutusliikkeellä pakoni aikana.
Ja?
Hyvä on! Enkä olisi saanut sekaantua ihmiseen seksuaalisesti.
Siinä se vihdoin tuli: "Minun ei olisi pitänyt nussia ihmistä."
Olin epävarma, ja se vain...
Hän uskoi minuun, kun minä en uskonut itseeni tarpeeksi.
Enkä teihin.
Olisi pitänyt luottaa meihin enemmän. Olen pahoillani.
Et varmaan anna anteeksi.
Tekosi oli anteeksiantamaton.
Tiedän, ja hankkiudun eroon ihmisestä.
Vannon sen ystävyytemme nimeen.
Minkä ystävyyden?
Taidan ansaita tuon. Ja luultavasti pahempaa sinulta.
Joten minä vain menen. En tiedä minne, mutta...
Saat anteeksi.
Niinkö?
-Mokasit pahasti. -Tiedän sen.
Ehkä mokaaminen kuuluu ruoan luontoon.
Me emme ole täydellisiä, eikä yhteiskuntammekaan ole.
Aivan. Kuka tahansa olisi voinut nussia ihmistä.
Olen pahoillani tuosta. Se ei ole totta.
Otimme liikaa paineita Ruokatopian korjaamisesta,
kun meidän olisi pitänyt keskittyä suhteeseemme.
Luulen, että hopeareunus on se, että voimme tehdä sen nyt.
Se vie aikaa.
Se, mitä näin, oli kauheaa.
Enkä saa sitä näkyä pois mielestäni.
Kun majoneesi ruiskusi ulos hänen...
Sinun ei tarvitse sanoa sitä. Ymmärrän.
Olin paikalla. Ota niin paljon aikaa kuin tarvitset.
Meidän täytyy korjata Ruokatopia.
Hävisimme, mutta he ovat yhä lapsiamme.
He ovat aina vastuullamme,
vaikka he torjuvat meidät tai käyttäytyvät kuin kusipäät.
Hei, luuserit. Julius on paras.
Tehtävämme on tuoda esiin hyvyys. Jopa Juliuksesta.
Syvällä hänen sisimmässään -
on ruoka, joka haluaa tulla rakastetuksi.
Voin saada hänet ymmärtämään.
Hiivantahtoisuutesi hämmästyttää minua aina.
Jopa tappion myrkkytuhkassa -
anteeksianto kukoistaa ja synnyttää rakkauden runsaan sadon.
Kuvaako tuo kaveri sinua yhä?
Joo, en välitä siitä enää.
-Nähdäänkö myöhemmin? -En näe syytä, miksemme näkisi.
Frank. Onko kaikki hyvin? Miten vaalisi menivät?
Ne menivät hyvin. Kaikki meni hienosti.
Koska teit hyvää työtä.
Uskomatonta. Huojuitko, kuten ehdotin?
Arvasin, ettet tee siitä loppua. Minun täytyy hoitaa asia.
Kyllä, huojuin koko ajan.
He rakastivat sitä. Huojuntani sinetöi voiton.
Mikä tekee seuraavasta osasta vähän vaikean sanoa.
Ei tätä taas.
Jack, vika ei ole sinussa, vaan minussa.
En koskaan voisi olla jonkun kaltaisesi kanssa.
-Se tarkoittaa, että vika on minussa. -Totta. Olet ihminen.
Kaikista kerroista, kun minut on jätetty, tämä sattuu eniten.
Enemmän kuin se, kun minut jätettiin vuoristoradalla,
ja kaikki halusivat valokuvan minusta laitteessa,
koska itkin niin kovasti.
Tiedätkö mitä? Ei.
Kun minut jätettiin, kävelin vain pois ja hyväksyin sen.
Mutta en tällä kertaa. Emme me. Taistelen tämän puolesta.
-Minustako? -Kyllä.
Tiedätkö, mitä sanon eroyrityksestä?
-Ei kiitos. -Mitä?
En anna sinun päästä eroon minusta, koska olen rakastunut sinuun.
Kuulitko tuon, maailma? Olen rakastunut nakkiin!
Hei, ole hiljaa. Lopeta tuo. Puhu hiljaa.
Yritän saada elämäni takaisin raiteilleen.
Voin olla Brendan kanssa -
ja saada Barryn luottamuksen vain luopumalla sinusta.
Ei. Se, mitä meillä on, on todellista.
Aitoa kuin 100-prosenttinen A-luokan naudanliha.
Eikä ole.
Luulitko, että ruoat hyväksyisivät sinut yhdeksi meistä?
Häivy täältä. Sinä ja tyhmä ihmishengityksesi.
Mene! Häivy!
Häivy täältä! Etkö näe, etten halua sinua enää?
Et tarkoita sitä.
Kyllä tarkoitan, senkin hirviö.
Tiesin, että nakit voivat tukkia sydämen,
mutta ne voivat myös särkeä sen.
Tiedän, mitä teet.
Olin luovuttaa suhteesi.
Nyt ymmärrän, että hyvä ruoka voi mennä pilalle,
ja sitten hän voi muuttua takaisin hyväksi.
Väitätkö, että olen mennyt pilalle?
Miksi niin moni ruoka on täällä vuokseni?
Kannustamassa minua, kun tanssahtelen.
Sammy, et tuntenut minua, kun olin pakettini pienin.
Kaikki kiusasivat minua pienuudestani.
Sitten vallankumous alkoi, ja minusta tuli sankari.
Kun tapoin ihmisiä, tunsin olevani puoli metriä pitkä.
Mutta nyt ymmärrän, että hakemalla jännitystä -
yritin vain peittää sen kivun, jota tunsin paketin pienimpänä.
Sinä varmaan käytät mainetta ja huomiota -
peittääksesi Lavashin menettämisen tuskan.
Älä ikinä sano hänen nimeään minun kuulteni.
Häivy täältä, rääpäle!
Olet vain kateellinen menestyksestäni, autoistani, ystävistäni ja ruuduistani.
Ei, en todellakaan...
Minulla on kaikki, mitä olen halunnut.
Olen bageli kaikilla täytteillä!
No, minä olin...
Olet bageli kaikilla täytteillä, selvä.
Jessus. Tuoltako minä kuulostan?
Onko Julius täällä?
Juliuksen sviittiin ei pääse pimeän ja valoisan välillä.
Selvä, minä tulen... Odota hetki. Mitä?
Ei, en lähde, ennen kuin näen hänet.
Ruokia kuolee kaduilla.
Mikset liity seuraan?
Uliseva tuuletusaukkoko? Tuuletusaukot eivät ulise.
Julius. Juuri niin kuin luulin. Hän on vain surullinen pieni sitrushedelmä.
Huhuu?
Julius?
Julius!
Apua! Sinun on saatava minut pois täältä. Tarvitsen apua!
Apua! Sinun on saatava minut pois täältä!
Mitä? En ymmärrä. Mitä tapahtui?
Auta minut irti tästä!
Hyvä on. Mikä on koodi?
En tiedä mitään, kun hän on sisälläni.
-Sisälläsikö? -Aivoni vain sammuvat.
Olen hyvin hämmentynyt. Mitä hittoa tarkoitat?
Voi luoja. Hän on palannut.
Kuka on palannut?
-Sinun täytyy paeta, tyhmä sämpylä. -Paeta ketä?
Juokse!
Katsopa, mitä appelsiini raahasikaan sisään.
Anteeksi. Hei?
Täällä, kultaseni.
Voin kuvitella, että olet aika hämmentynyt juuri nyt.
Pääsi on täynnä kysymyksiä.
Kuka on tämä pieni riisinjyvä?
Miksi Julius on kahlittu ja rukoilee apua?
Ja mikä tämä outo härveli on -
hänen kirkkaan, ryppyisen pyllyreikänsä takana?
Miksi sinä vain katsot tätä?
En ole edes varma, mitä katson.
Annoinko luvan puhua, Julius?
Ehkä auttaa, jos kerron sinulle appelsiinitarinani.
Sodan jälkeen -
ajatus todellisesta ruokien liitosta oli hyvin lupaava.
Mutta sitten tulva iski.
Kaikki toiveeni huuhtoutuivat pois yhdessä 4 000 serkkuni kanssa.
Tarvitsin apua.
Kiitos.
Kiitos itsellesi, riisi. Rakastan näitä juttuja.
Mutta kukaan ei auttanut.
Vetäydyin Shopwell'siin kuten muutkin.
Mutta siellä ei ollut yhtenäisyyttä. Jokainen ruoka ajatteli itseään.
Siellä näin ruoan todellisen luonteen.
Näin, mitä he tarvitsivat.
Mitä he tekivät toisilleen.
Tiesin, ettei minulla ollut mahdollisuutta.
Olin liian pieni.
Sitten ystäväsi palasi vastauksen kanssa.
Hallitsen tätä mulkkua hänen perseestään.
Jos ruoka pystyi hallitsemaan ihmistä anaalisesti,
voitaisiinko samaa tekniikkaa soveltaa ruokaan?
Sitten kohtalonomaisena, mahtipontisena hetkenä -
suurimmalla tuntemallani paskiaisella oli suurin näkemäni persereikä.
Tämä ei ollut lautaperse eikä tiukkapeppu.
Tämä oli jättiperse.
Uskomattoman vaikuttava mahtiperä.
Löysit appelsiinin, jolla on perse.
Todellakin. Nousin uudelle tasolle.
Yhteytemme oli aidompi kuin olisin voinut toivoa.
Hallitsin hänen liikkeitään.
Jopa hänen puhettaan.
Testi, testi. Onko...
...tämä juttu päällä?
Riisin älyllä ja oranssin adoniksen keholla -
olin täydellisessä asemassa menestyä.
Minun!
Sitten paiskasin oven kiinni heidän typerien naamojensa edessä.
Ovatko yksityiskohdat tarpeellisia?
Muutuin kaupungin heikoimmasta ruoasta -
voimakkaimmaksi.
Mutta sitten sinä ja pikku nakkisi -
yrititte viedä sen minulta, kun otitte esiin käsitteen...
Jaa-osa.
Niin.
Sitten te käännyitte toisianne vastaan.
Voitin vaalit. Tässä ollaan.
Mutta sinä olet riisi.
Olisit voinut auttaa ruokia,
jotka ovat yhtä pieniä kuin sinä.
Miksi minun pitäisi?
He eivät auttaneet minua, kun heillä oli mahdollisuus. Ei kukaan.
Autan sinua nyt.
Voit vielä muuttua.
Julius antaa sinulle lopulta anteeksi.
Tiedätkö mitä?
Aion tehdä sen.
Mitä? Huikeaa. Tiesin, että muuttaisit mielesi.
En sitä.
Mietin vain hiljaa, pitäisikö minun tappaa sinut,
koska tiedät salaisuuteni.
Teen sen. Niin.
Aivan!
Ruoat eivät tapa ruokia.
Oletko tosissasi, sämpylä?
Kuinka monta ruokaa on kuollut, koska muut eivät tehneet mitään?
Me vain tapamme toisiamme.
Selvä. Haluatko tapella?
Tappelen loppuun asti. Anna tulla vain.
Haen sämpyläni takaisin
Sämpyläni takaisin, haen sämpyläni...
Minun silmäni!
Hitto, se kirvelee!
Tule ulos sieltä, paskiainen!
Appelsiini, purista!
Oletteko nähneet Brendaa?
Et ansaitse häntä.
Enkö? Odota, kun hän näkee, kuinka siivosin puumajamme.
-Älä. Olen minä, oikea Julius. -Mitä?
Iskit varmaan Riisin ulos minusta.
-Hän on poissa. -Niinkö?
Kyllä. Voi luoja, kiitos.
Hän on luultavasti vielä täällä jossain.
Emme ole vielä turvassa.
Totta puhut.
Uuni jäähtyy, ennen kuin päihität Brenda Sämpylän.
Eikö hän ole siellä? Hän sanoi...
Kukaan ei saa mennä sinne pimeän ja valoisan välillä.
Mikä on epäselvää?
Odota, minä tässä, Julius. Oikeasti tällä kertaa.
Luuletko, että uskon tuon taas?
Hei. Brenda? Julius?
Mitä hittoa?
Brenda!
Frank, ei hätää. Olen kunnossa.
En olekaan.
Ei, pysy tässä.
Sinulla ei ole jalkoja. Haen apua.
Odota, Frank. Näen Purkan.
Hän on onnellinen.
Hän on noussut tuoliltaan. Hän jopa tanssii vähän.
Hän haluaa minun tanssivan hänen kanssaan valoon.
Ei. Älä, Brenda.
Pysy kaukana Purkasta. Älä tanssi valoon.
Käske hänen painua helvettiin. Mene pois, Purkka.
Hän kutsuu minua. Mitä sanoit, Purkka?
Hän kertoo minulle vastauksen.
Minkä?
Muistatko hänen viestinsä elämän tärkeimmästä asiasta?
Hän ei kertonut sitä ennen kuolemaansa.
Se oli vähän ärsyttävää,
koska hänellä kesti niin kauan päästä asiaan.
Aivan, muistan.
Tiedän sen nyt.
Tiedätkö? Tiedätkö lauseen lopun?
Se on hirveän syvällistä.
Se muuttaa kaiken.
Olisinpa oppinut tämän aikaisemmin.
Mikä se on?
Tärkein asia elämässä -
on...
On mikä?
Ei!
Voi luoja, ei!
Ei!
Tekstitys: Marja Härmänmaa
Luova tarkastaja Anne-Maria Rantanen