‫פודטופיה!‬
‫מסיבת נקניקיות: פודטופיה‬
‫מספיק כבר, ג'וליוס. אל תשכח, אתה כלום בלעדיי.‬
‫תנקה את זה!‬
‫עכשיו, תחייך. ככה.‬
‫תאכלו את זה, מטומטמים עלובים.‬
‫כן, קחו לכם.‬
‫סיפורן של שתי ערים.‬
‫אחת שבה יש עושר וכוח מעבר לכל דמיון.‬
‫האחרת...‬
‫שממה צחיחה,‬
‫מוכת עוני ומצחינה מייאוש ומריקבון.‬
‫מצטער, וינר. אני לא יכול לשדר את הקטעים המדכאים הקבועים שלך.‬
‫ההוראה החדשה מג'וליוס היא להסיר את הדגש מחוסר השוויון‬
‫ולהסיח את דעת מצרכי המזון באמצעות חדשות מרעישות‬
‫שאת אמיתותן לא נבדוק, ובאמצעות בידור.‬
‫כתוכנית החדשה, "משחקי הדיונון".‬
‫זה שידור חי שבו האחים קלמארי משחקים בדמקה.‬
‫...אני שם את זה פה ואז מנצח.‬
‫מרגיע להפליא.‬
‫אבל איך אתה יכול להתעלם מהסבל?‬
‫אנחנו צריכים להיכנס לאירוע בלי לתכנן בכלל, לשקוע בסיפורים.‬
‫זו ממש הת-חלה של שואה.‬
‫לא לדבריו של הפנליסט החדש, מלון גיבסון.‬
‫אני בחל-חלה! השואה היא שקר.‬
‫בנוסף, הבייגלים אשמים בכל המלחמות.‬
‫טוב. לא. תירגע, מלון.‬
‫היי, חבר'ה, רוצים לבלות עם מישהו מפורסם?‬
‫טוב, סמי הפך לחתיכת חרא רציני, נכון?‬
‫חבל מאוד. פעם חיבבתי אותו, אבל עכשיו ברור שהוא מקרה אבוד.‬
‫רק דוגמה נוספת למזון שהתקלקל. כן.‬
‫חברים באמת מאכזבים בסוף, נכון?‬
‫חוץ ממך, ברנדה. את בסדר.‬
‫תודה, בארי. נראה שמצרכי המזון לא היו מוכנים למיטוט המערכת כולה.‬
‫אסור היה לי לפצל את הקולות.‬
‫אני גרמתי לך לעשות את זה. זו אשמתי.‬
‫- לא הייתי צריך לשקר לכם. - ו...?‬
‫לא הייתי צריך לגנוב את השיניים. בייחוד לא כראש תפוד.‬
‫ו...?‬
‫לא הייתי צריך להשליך אותך למזרקה‬
‫בתמרון הבלם כשנמלטתי משוד השיניים.‬
‫ו...?‬
‫טוב. ולא הייתי צריך להשתתף בהזדיינות מינית עם האנשימי.‬
‫הנה זה, סוף סוף. "לא הייתי צריך לזיין את האנשימי."‬
‫הרגשתי חסר ביטחון, ופשוט...‬
‫הוא האמין בי כל כך בתקופה שבה לא האמנתי מספיק בעצמי.‬
‫או בכם.‬
‫הייתי צריך להאמין בנו יותר ולא האמנתי. ואני מצטער.‬
‫אני לא מצפה שתסלחו לי אי פעם.‬
‫טוב מאוד, כי עשית מעשה בלתי נסלח.‬
‫אני יודע, ואם זה משנה משהו, אני איפטר מהאנשימי, בארי.‬
‫לתמיד. אני נשבע בחברות שלנו.‬
‫איזו חברות?‬
‫טוב, זה כנראה מגיע לי. ובטח מגיעים לי ממך דברים גרועים יותר.‬
‫אז פשוט אלך. אני לא יודע לאן, אבל...‬
‫אני סולחת לך.‬
‫באמת?‬
‫- ממש פישלת. - אני יודע. באמת פישלתי.‬
‫אבל אולי זה טבע מצרכי המזון לפשל.‬
‫אף אחד מאיתנו לא מושלם, ולכן גם החברה שלנו לא מושלמת.‬
‫כן, בדיוק. כל אחד מאיתנו היה יכול לזיין את האנשימי.‬
‫אני מצטער שאמרתי את זה. זה לא נכון.‬
‫העניין הוא שהפעלנו על עצמנו יותר מדי לחץ לתקן את פודטופיה,‬
‫כשהיינו צריכים להשקיע יותר אנרגייה בנו.‬
‫ונראה שנקודת האור היא שנוכל לעשות זאת עכשיו.‬
‫זה ייקח זמן.‬
‫ראיתי דברים מזעזעים.‬
‫ואני לא מסוגלת להוציא את התמונות מהראש.‬
‫כמו זו שבה מיונז השפריץ מתוך ה...‬
‫טוב, את לא צריכה להגיד את זה. אני מבין.‬
‫כי הייתי שם. תיקחי לך כמה זמן שאת צריכה.‬
‫אבל פרנק, עדיין צריך לתקן את פודטופיה.‬
‫הפסדנו, אבל הם עדיין הילדים שלנו.‬
‫הם תמיד יהיו באחריותנו,‬
‫גם אם הם ירחיקו אותנו או יתנהגו כמו מניאקים קטנים.‬
‫היי, לוזרים. ג'וליוס הוא השולט.‬
‫מתפקידנו למצוא את הטוב. אפילו בג'וליוס.‬
‫אני בטוחה שבתוך תוכו,‬
‫יש מצרך מזון שרק רוצה שיאהבו אותו.‬
‫בטח אוכל להשפיע עליו.‬
‫החמל-חמנייה שבך לא מפסיקה להדהים אותי.‬
‫גם מאפרה הרעיל של התבוסה‬
‫צומחת המחילה, שמביאה ליבול השופע של האהבה.‬
‫הבחור הזה עוד מצלם אותך?‬
‫כן, זה כבר לא מפריע לי.‬
‫- נתראה אחר כך? - אני לא רואה סיבה שלא.‬
‫פרנק. הכול בסדר? איך עברו הבחירות?‬
‫הכול עבר בהצלחה, חבר. כן, כל העניין הלך מצוין.‬
‫כי עשית עבודה נפלאה.‬
‫זה מדהים. התנודדת כמו שהצעתי?‬
‫ידעתי שלא תסיים את הקשר הזה, פרנק. נראה שאני אצטרך לעשות את זה.‬
‫כן, התנודדתי כל הזמן.‬
‫והם מתו על זה. נראה לי שההתנודדות הייתה הגורם המכריע.‬
‫ולכן קצת קשה לי לומר את הדבר הבא.‬
‫אוי לא, לא עוד פעם.‬
‫ג'ק, זה לא אתה, גבר, טוב? זה אני,‬
‫והעובדה שלעולם לא אוכל להיות עם מישהו כמוך.‬
‫- אז אתה בעצם אומר שזה אני. - טוב, זה אתה. אתה אנשימי.‬
‫תדע, מכל הפעמים שזרקו אותי, הפעם הזו הכי כואבת.‬
‫אפילו יותר מהפעם ההיא שזרקו אותי ברכבת הרים,‬
‫ואז המון אנשים זרים קנו הדפסים של התמונה שלי מהנסיעה‬
‫כי בכיתי כל כך.‬
‫יודע מה? לא.‬
‫בכל פעם אחרת שזרקו אותי, פשוט הלכתי והשלמתי עם זה.‬
‫אבל לא הפעם. לא כשאלה אנחנו. אני אילחם למען זה.‬
‫- אתה תילחם למען זה? - כן.‬
‫יודע מה אני אומר על ניסיון הפרידה?‬
‫- לא, תודה. - מה?‬
‫לא אתן לך להיפטר ממני, כי אני מאוהב בך.‬
‫שמעת את זה, עולם? אני מאוהב בנקניקייה!‬
‫היי, תפסיק לומר את זה. מספיק עם זה. אל תצעק.‬
‫תקשיב, אני מנסה להחזיר את החיים שלי למסלול, טוב?‬
‫אוכל להיות עם ברנדה‬
‫ורק לקוות שבארי יבטח בי שוב רק אם איפרד ממך.‬
‫לא. מה שיש בינינו הוא אמיתי, פרנק.‬
‫מאה אחוז אמיתי, כמו בשר סוג א'.‬
‫לא נכון.‬
‫באמת חשבת שמצרכי המזון יקבלו אותך כאחד משלנו?‬
‫תסתלק מפה. אתה והבל הפה האנושי והטיפשי שלך.‬
‫לך! תסתלק!‬
‫תסתלק מפה! אתה לא מבין שאני לא רוצה בך יותר?‬
‫אתה לא מתכוון לזה.‬
‫בטח שכן. מפלצת שכמוך.‬
‫ידעתי שנקניקיות עלולות לסתום את עורקי הלב,‬
‫אבל לא ידעתי שהן עלולות לשבור לב.‬
‫אני יודע מה אתה עושה, סמי.‬
‫הייתי מוכן לוותר עליך,‬
‫אבל עכשיו אני מבין שגם מזון טוב עלול להתקלקל...‬
‫ואז יש לו פוטנציאל להשתפר שוב.‬
‫אתה אומר שאני "התקלקלתי"?‬
‫אז למה מצרכי מזון רבים כל כך הגיעו לפה בשבילי?‬
‫למה הם מריעים לי כשאני רוקד ככה?‬
‫סמי, לא הכרת אותי כשהייתי הננס באריזה.‬
‫כולם הציקו לי בגלל הגודל שלי.‬
‫ואז התחילה המהפכה והפכתי לגיבור.‬
‫כשהרגתי אנשימים הרגשתי כמו אילן גבוה.‬
‫אבל עכשיו אני מבין שהחיפוש אחרי אקשן מסעיר ורווי ריגושים‬
‫היה רק ניסיון להסתיר את הכאב שהרגשתי כשהייתי הננס.‬
‫ואני די בטוח שאתה משתמש בפרסום ובתשומת הלב‬
‫כדי להסתיר את הכאב שאתה מרגיש לאחר מות לוואש.‬
‫היי. שלא תזכיר את שמו בפניי שוב.‬
‫תסתלק מפה, ננס שכמוך.‬
‫אתה סתם מקנא בהצלחה שלי ובמכוניות שלי ובחברים שלי ובמסכים שלי.‬
‫לא, שום דבר לא יכול להיות...‬
‫יש לי כל מה שאי פעם רציתי. הכול.‬
‫אני בייגל שיש לו הכול!‬
‫טוב. אני הייתי...‬
‫טוב, יש לך הכול. ואו, אלוהים.‬
‫אלוהים. ככה אני נשמע?‬
‫באתי אל ג'וליוס.‬
‫הכניסה לסוויטה של ג'וליוס אסורה בין שעות החושך לאור.‬
‫טוב. אחזור... רק רגע. מה?‬
‫לא, לא אלך עד שאפגוש אותו.‬
‫תקשיבו, מצרכי מזון מתים ברחובות.‬
‫כן. אז תצטרפי אליהם.‬
‫פתח אוורור מייבב? רגע. פתחי אוורור לא עושים דברים כאלה.‬
‫ג'וליוס. בדיוק מה שחשבתי. הוא סתם פרי הדר קטן ומסכן.‬
‫שלום?‬
‫ג'וליוס?‬
‫הצילו! את חייבת לעזור לי לצאת מפה! טוב? אני צריך עזרה!‬
‫הצילו! את חייבת לעזור לי לצאת מפה!‬
‫מה? אני לא מבינה. מה קורה פה?‬
‫פשוט תוציאי אותי מפה!‬
‫טוב... מה הקוד?‬
‫אני לא יודע. אני לא יודע כלום כשהיא בתוכי.‬
‫- בתוכך? - המוח שלי פשוט נכבה.‬
‫מה? טוב, אני ממש מבולבלת. על מה אתה מדבר, לעזאזל?‬
‫אוי, לא. היא חזרה. היא חזרה!‬
‫מה? מי חזרה?‬
‫- את חייבת לברוח. תברחי, לחמנייה טיפשה! - לברוח ממה?‬
‫תברחי!‬
‫יפה מאוד. תראו מה הביא איתו התפוז.‬
‫סליחה. שלום?‬
‫תסתכלי למטה, יקירתי.‬
‫את כנראה די מבולבלת כרגע,‬
‫המוח שלך עמוס בשאלות.‬
‫מי היא גרגר האורז הקטנה הזו?‬
‫למה ג'וליוס קשור ומתחנן לעזרה?‬
‫ומהו המתקן המוזר‬
‫שמאחורי חור התחת הבהיר והמכווץ שלו?‬
‫למה את רק מסתכלת?‬
‫אני לא מבינה על מה אני מסתכלת בכלל.‬
‫אישרתי לך לדבר, ג'וליוס?‬
‫אולי זה יעזור אם אספר לך את סיפור הרקע שלי.‬
‫לאחר המלחמה,‬
‫המחשבה על איחוד אמיתי בין מצרכי המזון הייתה מבטיחה כל כך.‬
‫אבל אז בא השיטפון.‬
‫וכל תקוותיי נשטפו איתו, ביחד עם 4,000 הדודנים שלי.‬
‫הייתי זקוקה לעזרה.‬
‫תודה! תודה!‬
‫לא. תודה לך, אורז דביק. אני מת על הדברים האלה.‬
‫אבל לא קיבלתי אותה.‬
‫חזרתי אל סופר שופוול כמו כולם.‬
‫אבל לא הייתה שום אחדות. זה היה כל מצרך מזון לעצמו.‬
‫שם ראיתי את אופיים האמיתי של מצרכי המזון.‬
‫ראיתי מה הם צריכים.‬
‫מה הם יעשו זה לזה כדי להשיג את זה.‬
‫ידעתי שאין לי סיכוי.‬
‫הייתי קטנה מדי.‬
‫ואז החבר שלך חזר עם התשובה.‬
‫אני שולט בשמוק המטומטם מהתחת שלו.‬
‫אם מצרך מזון יכול לשלוט אנאלית באנשימי,‬
‫תהיתי אם ניתן ליישם את השיטה הזו על מצרכי המזון.‬
‫ואז ברגע קארמתי סימפוני,‬
‫למנוול הכי גדול שהכרתי היה חור התחת הכי גדול שאי פעם ראיתי.‬
‫זה לא היה סתם תחת שטוח, לא סתם ישבן קטנטן.‬
‫זה היה חתיכת עכוז עסיסי.‬
‫עכוז עסיסי כל כך, לח ורענן באופן מגוחך.‬
‫טוב, כן, הבנתי. מצאת תפוז עם טוסיק.‬
‫נכון, וקפצתי על זה.‬
‫החיבור בינינו היה טהור יותר ממה שיכולתי לקוות שיהיה.‬
‫שלטתי בתנועות שלו.‬
‫אפילו בדיבור שלו.‬
‫בדיקה, בדיקה. האם...‬
‫שומעים אותי?‬
‫עם חוכמה של אורז וגוף של אליל תפוזי,‬
‫הבאתי את עצמי לעמדה המושלמת להצלחה.‬
‫שלי!‬
‫שלי.‬
‫ואז טרקתי להם את הדלת בפרצוף המטומטם שלהם.‬
‫אני לא בטוחה שהפרטים האלה נחוצים.‬
‫הפכתי ממצרך המזון החלש ביותר בעיר‬
‫לחזק ביותר.‬
‫אבל אז, את והנקניקון הקטן שלך‬
‫ניסיתם לקחת את זה ממני כשהעליתם את רעיון...‬
‫תוכנית החלוקה.‬
‫כן.‬
‫ואז מסיבה כלשהי, כמו טמבלים, הסתכסכתם,‬
‫אני זכיתי בבחירות, וזהו זה.‬
‫אבל את אורז.‬
‫יכולת לנצל את כוחך לעזור למצרכי מזון‬
‫קטנים ופגיעים כמוך.‬
‫למה שאעשה דבר כזה?‬
‫הם לא הושיטו לי יד כשהייתה להם הזדמנות. אף לא אחד!‬
‫אני מושיטה לך יד עכשיו.‬
‫לא מאוחר מדי להשתנות.‬
‫ואני בטוחה שגם ג'וליוס יסלח לך בסוף.‬
‫את יודעת מה?‬
‫כן, אני אעשה את זה.‬
‫מה? זה מדהים. ידעתי שתשתכנעי.‬
‫לא את זה.‬
‫סתם הרהרתי לעצמי אם להרוג אותך או לא,‬
‫כי גילית את הסוד שלי.‬
‫ואעשה את זה. כן.‬
‫כן.‬
‫אבל מצרכי מזון לא הורגים זה את זה.‬
‫את צוחקת עליי, לחמנייה?‬
‫כמה מצרכי מזון מתו כי אחרים ניצבו מנגד ולא עשו דבר?‬
‫אנחנו רק הורגים זה את זה, לעזאזל.‬
‫בסדר. טוב. רוצה ללכת מכות?‬
‫אני אלך מכות עד לסוף המר. קדימה, נתחיל.‬
‫אני אגרום לבאן-באן שלי לחזור‬
‫לבאן-באן שלי לחזור אני אגרום לבאן-באן...‬
‫העין שלי!‬
‫לעזאזל, זה שורף!‬
‫תצאי משם, חתיכת בת זונה!‬
‫תפוז, תכווץ!‬
‫היי, ראיתם את ברנדה איפשהו?‬
‫אתה לא ראוי לה!‬
‫באמת? חכה עד שהיא תראה איך סידרתי את בית העץ שלנו.‬
‫- רגע, לא. זה אני, ג'וליוס האמיתי. - מה?‬
‫כנראה הוצאת ממני במכה את אורז.‬
‫- היא איננה. - באמת?‬
‫כן. אלוהים. תודה.‬
‫טוב, היא בטח מסתובבת פה איפשהו.‬
‫אנחנו עדיין לא בטוחים.‬
‫את צודקת.‬
‫התנור יקפא לפני שתגברי על ברנדה בנסן.‬
‫בטוח שהיא לא שם? היא אמרה שהיא...‬
‫מה מתוך "הכניסה לשם אסורה בין שעות החושך לשעות האור"‬
‫לא הבנת?‬
‫לא. רגע. זה אני, ג'וליוס. הפעם באמת.‬
‫נראה לך שאפול בפח שוב?‬
‫שלום? ברנדה? ג'וליוס?‬
‫מה, לעזאזל?‬
‫ברנדה.‬
‫פרנק. זה בסדר. אני בסדר.‬
‫לא משנה.‬
‫לא, אוי לא. תישארי פה.‬
‫אין לך רגליים, אז אלך לקרוא לעזרה.‬
‫רגע. פרנק, אני רואה את גאם.‬
‫הוא מאושר, פרנק.‬
‫הוא קם מהכיסא שלו. הוא אפילו רוקד קצת.‬
‫הוא רוצה שארקוד איתו אל עבר האור, פרנק.‬
‫לא. אל תלכי, ברנדה.‬
‫תתרחקי מגאם. אל תרקדי איתו אל עבר האור.‬
‫תגידי לו שילך להזדיין. לך תזדיין, גאם. תתרחק ממנה.‬
‫הוא קורא לי. מה אמרת, גאם?‬
‫הוא אומר לי מה התשובה.‬
‫איזו תשובה?‬
‫אתה זוכר את המסר שלו לגבי הדבר שהכי חשוב בחיים?‬
‫והוא לא הצליח לומר מהו לפני שמת.‬
‫זוכר? זה היה קצת מעצבן,‬
‫כי לקח לו הרבה זמן פשוט לומר את זה.‬
‫כן, אני זוכר.‬
‫אני יודעת מהו עכשיו.‬
‫באמת? את יודעת מה סוף המשפט?‬
‫הוא עמוק כל כך.‬
‫הוא משנה הכול.‬
‫הלוואי שידעתי מהו קודם לכן.‬
‫מהו?‬
‫הדבר הכי חשוב בחיים‬
‫הוא...‬
‫הוא?‬
‫לא...‬
‫אלוהים! לא!‬
‫לא!‬
‫תרגום כתוביות: עדיאלה דיוויס‬
‫בקרת כתוביות דניאלה מגדל‬