Foodtopia !
PETRECEREA CÂRNĂCIORILOR: UTOPIA MÂNCĂRII
Ușurel, Julius! Nu uita, ești nimic fără mine.
Curăț-o!
Acum zâmbește! Iată!
Bucurați-vă, idioții naibii!
Da, iată!
O poveste despre două orașe.
Unul cu bogăție și putere dincolo de orice imaginație.
Celălalt...
Un pustiu sterp,
sărac, înecat în duhoarea deznădejdii și descompunerii.
Îmi pare rău, Veiner. Nu pot să-ți difuzez numărul deprimant.
Noul mandat al lui Julius este de a nu accentua inegalitatea,
prin distragerea alimentelor cu știri cu valoare șocantă,
pe care nu le putem verifica, și cu divertisment.
Ca noua noastră emisiune, Squid Games.
Este o transmisiune în direct a fraților Calamari jucând table.
... pun ăsta aici și câștig.
Surprinzător de liniștitor!
Dar cum poți ignora suferința?
Trebuie să ne aventurăm, fără niciun plan, în povești.
Suntem în mijlocul unui veritabil Challah-caust.
Nu potrivit noului membru al juriului, Pepene Gibson.
Challah-caustul este o minciună.
De asemenea, covrigii sunt responsabili pentru fiecare război.
Bine. Ușurel, Pepene!
Hei, băieți, vreți să petreceți cu cineva celebru?
Sammy s-a transformat într-un nesimțit, nu-i așa?
Păcat. Îmi plăcea de el, dar acum e o cauză pierdută. În mod clar.
Încă un exemplu cum un aliment bun se poate strica. Da.
Prietenii chiar te dezamăgesc în cele din urmă, nu-i așa?
Nu tu, Brenda. Ești tare!
Mersi, Barry. Cred că alimentele nu erau pregătite pentru a distruge sistemul.
N-ar fi trebuit să împărțim votul.
Eu te-am determinat să faci asta. E vina mea.
- Nu ar fi trebuit să vă mint. - Și?
Nu ar fi trebuit să fur dinții ăia. Mai ales în Capul de Cartof.
Și?
Nu ar fi trebuit să te arunc în fântână,
cu o manevră de frânare, în timpul evadării mele.
Și?
Bine. Și nu ar fi trebuit să fac sex cu un om!
În sfârșit! „Nu ar fi trebuit să fac sex cu un om.”
Mă simțeam nesigur și doar...
Credea în mine atât de mult în momentul în care nu aveam încredere în mine.
Sau în voi.
Ar fi trebuit să am mai multă încredere în noi și nu am făcut-o. Îmi pare rău.
Nu mă aștept să mă iertați vreodată.
Bine, pentru că faptele tale sunt de neiertat.
Știu, și dacă contează, o să scap de om, Barry.
Cu adevărat. Jur pe prietenia noastră!
Ce prietenie?
Ei bine, cred că merit asta. Și, probabil, mai rău de la tine.
Deci, voi pleca. Nu știu unde, dar...
Te iert.
Da?
- Ai dat-o în bară. - Știu, chiar am greșit.
Dar poate că e în natura alimentelor să se strice.
Niciunul dintre noi nu e perfect, de asta nu e nici societatea.
Da, exact. Oricare dintre noi ar fi putut să facă sex cu omul.
Regret că am spus asta. Nu e adevărat!
Ideea e că punem prea multă presiune pe noi ca să reparăm Foodtopia,
când ar fi trebuit să punem mai multă energie în noi.
Și cred că partea bună e că putem face asta acum.
Va dura ceva timp.
Ceea ce am văzut a fost îngrozitor.
Și nu-mi pot scoate imaginile alea din cap.
Ca cea în care maioneza iese din...
Bine, nu trebuie să o spui! Înțeleg.
Pentru că eram acolo. Ia-ți cât timp ai nevoie!
Dar, Frank, încă trebuie să reparăm Foodtopia.
Am pierdut, dar tot sunt copiii noștri.
Mereu vor fi responsabilitatea noastră,
indiferent dacă ne îndepărtează sau se comportă ca niște nesimțiți.
Hei, rataților! Julius e marfă!
E treaba noastră să scoatem binele la iveală. Chiar și din Julius.
Știi, pariez că în adâncul lui,
există un aliment care doar vrea să fie iubit.
Pun pariu că aș putea să-l ajut.
Bunătatea ta nu încetează să mă uimească.
Chiar și în cenușa otrăvitoare a înfrângerii,
iertarea înflorește, dând naștere recoltei abundente a iubirii.
Tipul ăsta încă te filmează?
Da, deja nu mă mai deranjează.
- Ne vedem mai târziu? - Nu văd niciun motiv să nu.
Frank. Este totul în regulă? Cum au decurs alegerile?
Au mers bine, prietene. Da, totul a mers grozav.
Pentru că ai făcut o treabă atât de bună!
Asta e incredibil! Te-ai mișcat așa cum ți-am sugerat?
Știam că nu vei pune capăt lucrurilor. Se pare că va trebui să o fac eu.
Da, m-am mișcat tot timpul.
Și le-a plăcut. Cred că mișcările au ajutat cel mai mult.
Ceea ce face următorul lucru să fie greu de spus.
Nu, nu din nou.
Jack, nu ești tu, omule, bine? Eu sunt.
Și faptul că nu aș putea să fiu niciodată cu cineva ca tine.
- Asta înseamnă că eu sunt. - Bine, tu ești. Ești un om!
Știi, dintre toate despărțirile, asta doare cel mai mult.
Chiar mai mult decât despărțirea din roller-coaster,
când toți străinii au cumpărat fotografii din cursă,
pentru că plângeam atât de tare!
Știi ce? Nu.
De fiecare dată când am fost părăsit, pur și simplu am plecat și am acceptat.
Dar nu de data asta. Nu noi! O să lupt pentru asta!
- Vei lupta pentru asta? - Da.
Știi ce spun la această încercare de despărțire?
- Nu, mulțumesc. - Ce?
Nu te las să scapi de mine pentru că sunt îndrăgostit de tine.
Ați auzit asta, lume? Sunt îndrăgostit de un hotdog!
Hei, taci cu rahaturile alea! Încetează! Nu urla!
Uite, încerc să-mi refac viața, bine?
Singurul mod în care pot fi cu Brenda
și să-l fac pe Barry să aibă încredere în mine e să te fac să pleci.
Nu. Relația noastră este adevărată, Frank.
Precum carnea de vită de calitatea I.
Ba nu!
Chiar credeai că alimentele o să te accepte vreodată?
Pleacă de aici! Tu și respirația ta proastă umană.
Du-te! Pleacă!
Pleacă de aici! Nu vezi că nu te mai vreau?
Nu vrei să spui asta.
Ba da. Monstrule!
Știam că hotdogul nu e bun pentru inimă,
dar nu mă gândeam că o poate distruge.
Știu ce faci, Sammy.
Eram gata să te ignor,
dar văd acum că alimentele bune se pot strica.
Apoi, au potențialul de-a fi din nou bune.
Vrei să spui că eu m-am stricat?
Atunci, de ce sunt atât de multe alimente aici pentru mine?
Încurajându-mă când fac o mișcare în genul ăsta?
Sammy, nu mă cunoșteai când eram cel mai mic din pachet.
Toată lumea m-a ridiculizat pentru că eram mic.
Apoi a început revoluția și am devenit un erou.
Uciderea oamenilor m-a făcut să mă simt de doi metri înălțime.
Dar acum văd că adrenalina și bătăile rapide ale inimii
mascau durerea pe care o simțeam pentru că eram mic.
Sunt destul de sigur că folosești faima și atenția
pentru a masca durerea pierderii lui Lavash.
Hei! Să nu-i spui niciodată numele în preajma mea!
Pleacă de aici, piticanie!
Ești gelos pe succesul meu, mașinile mele, prietenii mei și ecranele mele.
Nu, nimic nu ar putea fi...
Am tot ce mi-am dorit vreodată! Tot!
Sunt o chiflă cu de toate!
Bine. Am fost...
Hei! Ești o chiflă cu de toate. Ușor!
Doamne! Așa vorbesc și eu?
Vreau să-l văd pe Julius.
Nimeni nu intră aici între întuneric și lumină!
Bine. Voi veni... Stai un minut. Ce?
Nu, nu plec până când nu-l văd!
Sunt alimente care mor pe stradă.
Da. De ce nu te alături lor?
O aerisire smiorcăită? Stai, aerisirile nu fac asta.
Julius. Exact așa cum credeam. E doar o portocală tristă.
Bună?
Julius?
Ajutor! Trebuie să mă scoți de aici! Bine? Am nevoie de ajutor!
Ajutor! Trebuie să mă scoți de aici!
Ce? Nu înțeleg. Ce se întâmplă?
Scoate-mă odată de aici!
Bine. Care este codul?
Nu știu! Nu știu nimic când este în mine!
- În tine? - Creierul meu se oprește.
Ce? Bine, sunt foarte confuză. Despre ce naiba vorbești?
Dumnezeule! S-a întors!
Ce? Cine s-a întors?
- Trebuie să fugi. Fugi, chiflă tâmpită! - Să fug de ce?
Fugi!
Măi să fie! Uite ce mi-a adus portocala.
Scuze. Bună?
Aici jos, draga mea!
Îmi pot imagina că ești destul de confuză în acest moment,
îți pui multe întrebări.
Cine este acest mic bob de orez?
De ce este Julius înlănțuit și cerșește ajutor?
Și ce este acel dispozitiv ciudat
din spatele fundului său strălucitor?
De ce doar te uiți la asta?
Nici măcar nu știu la ce mă uit.
Am spus că poți vorbi, Julius?
Poate că ar ajuta dacă-ți spun povestea mea.
După război,
gândul unei adevărate uniuni a alimentelor era atât de promițător!
Dar apoi, potopul.
Care mi-a luat toate speranțele, plus cei 4.000 de veri ai mei.
Aveam nevoie de ajutor.
Mulțumesc!
Nu, eu îți mulțumesc, orez lipicios. Iubesc aceste lucruri.
Dar nimeni nu a venit.
M-am dus la Shopwell, ca toți ceilalți.
Dar nu exista unitate. Fiecare aliment lupta pentru el însuși.
Acolo am văzut adevărata natură a alimentelor.
Am văzut de ce aveau nevoie.
Ce ar face unul altuia, pentru a-l obține.
Știam că eu nu am nicio șansă.
Eram prea mică.
Atunci, prietenul tău a venit cu răspunsul.
Îl controlez pe acest ticălos prin fund.
Dacă un aliment poate acționa anal un om,
m-am întrebat dacă aceeași tehnică se poate aplica și la alimente.
Apoi, într-un moment karmic, simfonic,
cel mai mare nesimțit pe care-l știam avea cel mai mare anus pe care l-am văzut.
Nu era un fund plat, de clătită, dar nici unul mic, de prună.
Era ditamai popoul.
Era atât de frumos, fără pic de os!
Bine, da, înțeleg. Ai găsit o portocală cu un anus.
Da, și m-am ridicat la înălțimea momentului!
Conexiunea noastră a fost mai pură decât aș fi putut spera.
Îi controlam mișcările.
Chiar și discursul.
2, 10, 2, 10! E...
Pornit microfonul?
Cu intelectul orezului și corpul acestui Adonis portocaliu,
aveam toate atuurile pentru a reuși.
A mea!
Apoi, le-am trântit ușa în fețele lor stupide!
Nu sunt sigură că aceste detalii sunt necesare.
Am plecat de la cel mai slab aliment din oraș,
la cel mai puternic.
Dar, apoi, tu și micul tău cârnăcior
ați încercat să-mi luați totul când ați adus în discuție conceptul de...
Share-zees.
Da.
Apoi, v-ați întors unul împotriva celuilalt,
am câștigat alegerile și iată-ne!
Dar tu ești orez.
Puteai folosi puterea pentru a ajuta alimentele
care erau la fel de mici și vulnerabile ca tine.
De ce aș face-o?
Nu m-au ajutat când au avut ocazia. Nimeni nu a făcut-o!
Ei bine, te ajut eu acum.
Nu e prea târziu să te schimbi.
Sunt sigură că Julius te va ierta, în cele din urmă.
Știi ce?
Da, o să o fac.
Ce? Asta e uimitor! Știam că vei face asta!
Nu, nu asta.
Mă gândeam, în liniște, dacă ar trebui sau nu să te omor,
pentru că știi secretul meu.
Și o voi face. Da!
Da.
Dar alimentele nu ucid alimente.
Glumești, chiflă?
Câte alimente au murit din cauză că nimeni nu a făcut nimic?
Tot ce facem e să ne omorâm unii pe alții!
Bine. Vrei să ne luăm la bătaie?
Voi da tot ce pot! Hai s-o facem!
O să-mi recuperez chifla
Recuperez chifla O să-mi recuperez chifla...
Ochiul meu!
La naiba, ustură!
Ieși de acolo, nenorocită mică!
Portocală, strânge!
Hei, ați văzut-o pe Brenda?
Nu o meriți!
Da? Așteaptă până o să vadă cum am curățat casa noastră din copac!
- Stai! Nu. Sunt eu, adevăratul Julius. - Ce?
Probabil că ai scos-o pe Orez din mine!
- A plecat. - Serios?
Da. Dumnezeule! Mulțumesc.
Ei bine, probabil că este pe aici, pe undeva.
Încă nu suntem în siguranță.
Ai dreptate.
Mai curând îngheață cuptorul decât s-o distrugi pe Brenda Bunsen.
Ești sigur că nu e acolo sus? A spus că...
Ce parte din „Nimeni nu are voie acolo sus, între întuneric și lumină”
nu înțelegi?
Nu. Stai! Sunt eu, Julius! De data asta cu adevărat!
Crezi că voi cădea de două ori în plasă?
Bună? Brenda? Julius?
Ce naiba?
Brenda.
Brenda!
Frank. E în regulă. Sunt bine.
Uită ce am zis!
Nu! Rămâi cu mine!
Nu ai picioare, mă duc să aduc ajutor!
Stai, așteaptă! Frank, îl văd pe Gumă.
E fericit, Frank.
Nu mai e în scaunul cu rotile. Chiar dansează.
Vrea să dansez cu el în lumină, Frank.
Nu, Brenda, nu.
Stai departe de Gumă! Nu dansa cu Gumă în lumină!
Spune-i să plece! La naiba, Gumă! Stai departe de ea!
Mă cheamă. Ce-ai spus, Gumă?
Îmi spune răspunsul.
Ce răspuns?
Îți amintești mesajul său despre cel mai important lucru din viață?
Și nu a putut să-l spună înainte de a muri.
Îți amintești? A fost puțin enervant,
pentru că i-a luat atât de mult să o zică!
Da, îmi amintesc.
Îl știu acum.
Îl știi? Știi sfârșitul propoziției?
Este atât de profund!
Schimbă totul.
Mi-aș fi dorit să-l fi aflat mai devreme.
Ce este?
Cel mai important lucru din viață
este...
Este?
Nu!
Dumnezeule! Nu!
Nu!
Subtitrarea: Marta Popescu
Redactor Cristian Brînză