Mattopia!
Jag känner smärta.
Hon slöt sina ögon
Men bara för ett ögonblick
Kranen öppnades
Vattnet rann
Stänkte i hennes ansikte
Och hon dog i plågor
-Varför skulle Frank... -...göra det här?
Gröt i tvätthon
Brenda förvandlades till gröt i tvätthon
Gröt i tvätthon
Brenda förvandlades till gröt i tvätthon
Sammy? Det är snart showtime. Är du redo att komma ut?
Inte riktigt ännu. Lämna mig i fred.
Men jag mår bra. Allt är bra. Jag kommer snart.
Du har allt du någonsin velat ha.
Okej, fortsätt bara att le.
Vad är felet med mig?
Du flyr från smärtan, din vackra fegis.
Lavash? Du är ju inte verklig.
Skit samma. Men vår kärlek var det.
Precis som din vänskap med Brenda.
Jag kunde inte hjälpa Brenda.
Och jag kunde inte hjälpa dig. Jag är ledsen.
Jag är ledsen. Okej?
Gå härifrån.
Hör du inte att jag äntligen sörjer för mina förlorade nära och kära?
Ställ in showen. Lägg in Calamaris.
Jag kom för att kolla.
Jag ser att du är upprörd.
Din goda vän, mördad av din andra goda vän
och du måste väl rapportera om händelsen?
Ja, angående det...
Jag kan bara inte tro att Frank gjorde det.
Jag förstår, men jag var där.
Jag såg med egna ögon när han mosade hennes kropp.
Du tror mig, eller hur?
Ja. Men du vet, det är komplicerat.
Det handlar om blind tro. Gamla vänner mot nya vänner.
Efter allt jag har gjort för dig?
Ger dig en plattform. Kändisskapet. Förmögenheten.
Jag gjorde det för dig.
Och jag kan ångra det.
Antingen berättar du hur det var eller någon annan.
Fet jävla chans att ersätta mig.
Möt din ersättare. Det här är Edvard Munk.
Edvard Munk? Är han det senaste skriket?
Hej, Sammy. Hur mår du?
Jösses, det var en smörig röst.
Fan också. Kameran kommer att älska honom.
Titta hur ljuset bara dansar av hans ansikte.
Han är glaserad.
Valet är ditt, Sammy. Rapportera om historien eller förlora allt.
Det här är Edvard Munk som hoppar in för Sammy Bagel.
Till vår huvudnyhet.
Från de godaste bröden till de hemskaste öden,
som lämnade en bulle mördad i kallt bröd.
Den ende misstänkte är Frank Frankfurter,
som har setts bli helt förödmjukad av Brenda
inför hela stan
och som även setts bli arresterad för mordet.
Vår nya ledare, Julius, skrädde inte orden om den anklagade.
Livsmedel ska inte döda andra livsmedel. Punkt slut.
Det enda sättet att visa att detta är moraliskt fel
är offentlig avrättning av Frank.
Nu direkt till rättegången,
där domare Rotfrukt Kålrot just ska läsa upp domen.
Skyldig.
Barry, jag blev så ledsen när du berättade om mobbningen
och när jag snoppade av dig
och kallade dig för knäpp.
Och, du vet, när jag kastade whiskeyflaskan på dig.
Jag visade inte mina bästa sidor.
Ingen fara. Hur mår Whiskey?
Som Frank.
Det finns inget värre än en utspilld sprit.
Hej, mördarn, du har besök.
Försök låta bli att ta livet av dem.
Jag svär. Jag gjorde det inte...
Vi vet. Du kunde omöjligt döda Brenda.
Jösses, jag vet vad du går igenom, Frank.
Jag förlorade också en kär älskad.
Sorgen fick mig att göra hemska saker.
Saker som när man tänker på dem
får kuken att skrumpna ihop och vända sig inåt.
Är det möjligt?
Jag svek mina vänner.
Jag blev nästan oigenkännlig, även för mig själv.
Förutom att jag uppnådde berömmelse och förmögenhet
och nu känner alla igen mig.
Jag menar, alla.
Men jag gör en känslomässig helomvändning och är öppen för förändring.
Frank, poängen är att det fortfarande finns hopp.
Nej, det finns det inte. Brenda är död. Mattopia är dött.
Snart ska jag förena mig med dem och det är nog det bästa.
Jag tror inte det.
Jag såg avrättningsmetoden.
Den såg smärtsam ut.
Ingenting kan vara mer smärtsamt än det här.
Alla tror att jag dödade min käresta.
Inte alla. Vi ska få ut dig härifrån.
Vi kunde inte tatuera ritningarna på Sammys rygg,
så en tunnel får det bli.
Ge mig skaffeln, Sammy.
Menade du allvar med det här?
Ja. Varför tror du jag bad om skaffeln?
Jag trodde det var svårt att välja gaffel eller sked.
Glöm det. Lämna mig här bara.
Det här var inte alls roligt.
Vi måste handla snabbt.
Frank ville tydligen inte vara en del av din flyktplan.
Han vet inte vad han vill.
Det blir tufft. Om vi bara hade en perfekt lockbeteskorv.
Guten tag.
Okej. Lite på den äldre och skrynkligare sidan.
Men det får duga.
Jag har letat överallt efter dig, Samuel.
Vad vill du, Verner?
Ska du häva ur dig ännu mera om vilken rövslickande bedragare jag är?
Tvärtom, Samuel.
Återvinnandet av din integritet har inspirerat mig.
Så nu ger jag dig glöd
för att tända sanningens eld i denna ändlösa natt av lögner.
Som du kanske minns,
har jag skrivit krönikor om allt som Brenda har gjort.
-Vad? -Vad? Det visste vi ingenting om.
Det har jag. Och jag hittade det här. Nej, vänta. Inte det.
Det här är läskigt som fan.
Läskigt som fan?
Här. Jag noterade bevis på kamp.
Jag tog mig närmare byggnaden, men innan jag var på plats...
Var det Julius?
Vid första anblicken, för mindre insiktsfulla, ser det så ut.
Det verkar dock som att förövaren av denna mest avskyvärda handling
kan ha varit ett litet risgryn,
som i smyg har tagit sig in i ändtarmen på Julius.
Mat som kontrollerar annan mat?
Detta fritar Frank.
Vi måste bara visa detta för alla.
Hur fan ska vi sända det?
Ända sedan jag tog ställning i elektronikaffären,
har den blivit den kraftigast befästa affären i stan.
Den har säkerhetsgrejer till tusen.
Där ska vi in.
Hur ska vi ta oss upp dit utan att bli sedda?
Om det bara fanns ett sätt
att slunga oss själva med extrem kraft
rakt in i den där luckan med hög precision.
Skit.
Donny.
Ingen hade anat när du bad
mig gå med i ditt frisbeelag
att jag en dag skulle hugga in på dig.
Jag vet inte hur säkert det är att äta hans "carpe diem"-tatuering.
Jag äter bara runt den.
Han var så vältränad.
Knullade Frank det där monstret?
Hur? Vad gick in vart?
Jag vill inte ens tänka på det. Allt blev en enda stor röra.
Jag kan höra er.
Badsaltet har gett mig ultrakänslig hörsel.
Tillsammans med några andra nya egenskaper.
Du äter visst fortfarande mat?
Det här är inte mat. Vad för mat skulle det här vara, Barry?
Kokt skinka med sko.
Det är min vän, Donny Rickman, minns du? Den du fick mig att döda.
Ja, ja. Härliga tider.
Bad Frank er komma och berätta hur lycklig han är med Brenda?
Brenda är död.
Är hon? Var det det Frank ville framföra?
Nej. Sluta le.
Hon var vår bästa jävla vän, din rostade fitta.
Frank är i fara. Julius kommer att döda honom.
Vi behöver din jättekropp och din kompetens.
Jag är med.
Det är dags, Frank.
Hit med honom!
Här kommer en död varmkorv.
Din jävel!
Där är han.
Den första maten som tagit livet av en annan.
Vi är samlade här för att hedra...
...minnet av stackars Brenda, och för att skipa lite rättvisa.
Och hämnd. Traditionellt sett är en rätt som bäst när den serveras kall.
Men idag ska den serveras rykande het.
Skit. Det där kommer att gör ont.
Så jag raggade upp denna rykande heta persika.
Här har du. Allt du behöver göra är att kasta den här genom den där.
Vad? Det är ju helt sinnessjukt.
Öppningen är knappt större än frisbeen.
Det är för långt.
Jag är känd som kortdistansare.
Jag kan dog leg, noodle arm och en och annan scoober.
Jag är rätt bra på scoobers. Vad gör ni?
Spänner fast oss.
Jag klarar det inte.
Jag måste ta hänsyn till både vinden och vindavdriften
plus vikten av en bagel och en korv.
Håll käften och lyssna.
Jag hatar dig och hela din art.
Och jag hatar att säga detta,
men jag tror att du klarar av det.
Jag såg dig kasta tallrikarna.
Din noggrannhet under press var imponerande.
Det här kastet räddar inte ditt liv.
Det räddar Franks.
Så om du verkligen älskar honom, som du säger att du gör,
så hjälp honom då.
Min saft fräser.
Ja!
Det här är Edvard Munk.
I väg nu.
Hallå. Ni får inte komma in här.
Snälla, försök att stoppa mig fysiskt.
Här kommer jag, Brenda.
Lågorna skadar inte ens min dödsspiral för jag vet att jag snart kommer att...
Skit! Det gör jävligt ont!
Sammy Bagel här med de senaste nyheterna.
Frank är oskyldig.
Och vi har filmerna som bevisar det.
Skit. Hur gör jag... Är det hemknappen?
In med er. Nu!
Nu vet jag.
Hallå. Bort från mig.
Öppna inte dörren. Ni kommer att knäcka min jävla rygg.
Gör det. Bryt brödet tillsammans.
Snälla ni!
Uppehåll dem, Barry.
Skit. Jag minns aldrig hur den här saken fungerar.
Finns det i Album eller i Senaste?
Stäng hålet nu, bagelkillen.
Nu funkar det.
Ser ni? Där har ni den riktige mördaren. Släpp nu min vän Frank Frankfurter fri.
Vänta. Så, finns det mat uppe i rumpan på honom just nu?
Nej. Sluta titta på mitt arsle.
Det kan gapa,
men det betyder inte att där finns mat.
Och även om det fanns det, så gissa vad.
Ni röstade på mig. Jag är fortfarande er ledare.
Och Frank ska dö.
Och detsamma gäller för den som säger emot mig!
-Fan också! -Nej!
Det gör ont! Varför försökte jag inte fly?
Fan. Nej!
Kom igen allihopa. Vi tippar omkull den.
På tre. Ett...
Tre! Gör det bara!
Nej, Frank.
Skit. Fan också.
Frank, är du okej?
-Aj! -Ja, självklart. Brännskadorna.
Nej!
Intag formation.
Skydda mig.
Jack.
Scoober!
Hammer!
Chicken wing.
Fan.
-Nej! -Nu fick jag dig.
Nej.
Hon är ute. Jag är fri.
Döda henne.
Knäck min jävla nacke, din fitta!
Det här är för Brenda.
-Bort från mig. -Nej.
Frank? Hon dödade Brenda, och dödade nästan dig.
Jag vet. Men svaret på att döda kan inte vara mer dödande.
Så, hur svårt det än är för mig att säga så förlåter jag dig.
Brenda såg det bästa i oss alla,
även när vi var som absolut sämst.
Hon tappade aldrig hoppet, även när saker och ting verkade hopplösa.
Vi i Mattopia har inte sett efter varandra tillräckligt.
Så jag antar att mitt hopp är
att om jag kan förlåta detta lilla risgryn för att ha dödat Brenda
och försöket att avrätta mig för att ha gjort det,
kanske ni alla kan förlåta varandra
för att göra vår stad till en bättre och mer kärleksfull plats.
Barry, jag borde ha varit en bättre partner. Förlåt.
Jag fastnade i vimlet.
Jag bidrog till strecken på din rygg.
Strecken på alla era ryggar. Jag gjorde dem.
Förlåt för att jag har varit ett rivjärn hela tiden.
Förlåter du mig?
Hela den här tiden såg jag bara det värsta i maten
och det tog fram det sämsta i mig.
Men du har visat mig sann godhet.
Jag tackar dig.
Man kan verkligen få en andra chans i livet...
Fan. Fågelskrämma.
Okej. Det viktiga är att vi inte dödade henne, eller hur?
Jag antar det. Jag vet inte.
Vad händer nu när vår ledare var ett risgryn i en apelsin
uppätet av ett monster?
Det flygande monstret är väl ledaren nu.
Eller är Julius fortfarande ledaren, bara utan ett risgryn i rumpan?
Jag tror inte att jag är redo för det. Jag måste läka först.
Jag tar oss igenom den här övergången som Brenda hade velat.
Inte driven av girighet eller egendom eller rikedom,
utan genom hjälpsamhet.
Så kasta bort era tänder.
Men jag gillar min tand.
Jag röstade inte på Frank.
Varför lyssnar vi ens på honom? Vi utlyser ännu en ledartävling.
Jamen vänta. Om risgrynet är borta, vem äger då leksaksaffären?
Det gör jag. Jag paxar den.
Jag slog precis ut maten som paxade den. Den är min igen.
Nu tar vi den.
-Den är min! -Den är min!
Frank, vart ska du?
Låt honom gå.
Frank, Mattopia måste fortfarande fixas.
Vi förlorade, men de är våra barn.
De kommer att vara på vårt ansvar,
oavsett om de motar bort oss som små idioter.
Om jag är ledaren så ska vi göra ett stort hål mitt i stan.
Och allt ska ner i Stora Hålet.
Inga som helst domar. Inte i Stora Hålet. Så rösta på mig.
Vad?
En humis.
Frank?
Det är bara en. Vi tar honom.
Hans rustning. Den är ogenomtränglig!
Det stämmer. Ni borde frukta mig.
Jag äter mat. Är det okej, Frank?
Det skulle inte bli så här, men jag hade inget val.
Vi grundade Mattopia.
Vi ansåg att maten borde få göra vad den vill, men vi hade fel.
Ni har inte förtroende till egna beslut.
Så jag fattar dem åt er.
Frank, vad gör du?
Enda vägen till ett rättvist samhälle.
Annars har Brenda dött förgäves.
Jag har ansvaret nu.
Är det där humisen som du knullade?
Nej.
Undertexter: Owe Laine
Kreativ ledare Gabriella Ekbom