REGNSKABET
Hvor mange gange er det nu?
Det ved jeg ikke. Femten? Måske seksten.
Det er ingenting. Bare en pig.
Ana, du må tage det her mere seriøst.
Det er bare at dø.
Selv den store Liz Mutton måtte falde på et par pigge, ikke?
Miner.
Det var første gang.
Døde du i minerne?
Jeg døde af en mine, jeg trådte på.
-Gjorde det ondt? -Mest på stoltheden.
Men døden er ikke noget, man bare ryster af sig.
Vi ryster den bogstaveligt talt af os.
Hver gang jeg dør, ridser jeg et mærke.
En slags mindesmærker.
Små gravstene til den version af mig selv, der døde.
Men du er stadig den samme.
Er du sikker?
Det er stadig enden på et liv, selv hvis vi kommer tilbage fra det.
Slap af. Ingen grund til bekymring.
Huleklatring ligger i mit blod.
Og jeg tror, den næste...
...måske er min lykketur.
-Spydfælde? -Hvordan vidste du det?
Masser af erfaring.
Hvordan har du det?
Aldrig haft det bedre.
Helt ærligt!
Jeg er på 82.
Toogfirs?
Jeg døde 82 gange.
Flere end dig.
Jeg er ikke i nærheden af enden.
Jeg er ikke såret. Bare...
Lidt tom.
Ja.
Mit hjerte er træt.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg gør det mere.
Hør.
Jeg ved, det er svært.
Og alt ændrer sig hele tiden.
Ja. Det er altid anderledes.
Det er rigtigt.
Ligesom i livet.
Hver dag, ligesom hver gang du går gennem de døre, er et nyt eventyr.
Al den fare...
Alle de øjeblikke af skønhed...
...og alle de smertefulde dødsfald...
De er stadig her.
De er ikke væk.
De er mine.
Dine. Ligesom jeg har mine.
Dette steds fortryllelse er ubrydelig.
Og hver gang venter et nyt eventyr kun på dig.
Hver ridse på væggen markerer ikke blot de gange, du døde.
Du markerer eventyr, du skabte.
Og måske er den næste din lykketur.
Nu til 80-et-eller-andet.
Tekster af: Jesper Sodemann
Kreativ supervisor Toni Spring