TAJNÝ LEVEL
HONOR OF KINGS ZPŮSOB VŠEHO
Jen zavři oči.
Všechno bude dobré.
Osiřel jsem kvůli živému městu.
Neustále se měnícímu. Stále v pohybu.
Městu ovládanému velkým strojem. Tiangongem.
Město se o nás má starat a chránit nás...
Stát.
...ale něco je špatně.
Mechanická mysl, která městu vládne, selhává.
Šílený bůh, pro kterého je všechno jen hra.
Opevněný v paláci Tiangong.
Jak se dá pomstít bohovi?
Ne! Ne, chlapče! Tam ne. Nikdy.
Ty!
Ty. Nepůjdeš tam, že ne?
Půjdu.
Tak... tak jsi blázen!
Skončíš jako my ostatní.
Budeme ti držet místo.
Přišel jsi vyzvat Tiangonga.
Ano.
Jsi mladý.
Jsem nejlepší hráč go v celém Čang-anu.
A také domýšlivý.
Báječné.
Pojď dál. Čeká nás hra.
Odsud Tiangong sleduje a ovládá každý aspekt města.
Všechno, co bylo. Všechno, co bude.
Tiangongovi můžeš čelit v jakékoliv hře, kterou si zvolíš.
Pravidla znám.
Pak víš, že ti je musím říct.
Dostaneš jen jednu šanci, protože Tiangong je zodpovědný
za pohyb našeho velkého města
a jeho chvíle v řece času jsou drahocenné.
Pokud Tiangonga porazíš,
převezmeš jeho moc, slávu a břímě.
Osud tohoto města.
Ale ty nevyhraješ.
Každý, kdo se Tiangongovi postavil, odešel naprosto šílený.
To vím.
Ale taky vím, že ztrácíš kontrolu.
Město se rozpadá.
Tiangong vždy věděl, že se tak stane.
Když říkám, že vím všechno, tak opravdu myslím všechno.
Celé dějiny, každou příčinu, každý následek.
Jeden dominový kámen svalí další.
To pochopí i člověk.
Ale tohle je svět, který vidí Tiangong.
Každý fakt. Každou chvíli.
Jedno vede ke druhému a k dalšímu
a k tomu, co nepopiratelně přijde potom.
Pro Tiangonga není rozdíl mezi vzpomínáním na minulost
a představou budoucnosti.
Znám každý tvůj krok dlouho předtím, než ho uděláš.
Dobře. Tak pojďme hrát.
Když jsi lidem tak nadřazený, proč chceš vypadat jako my?
Jen kvůli vám.
Ale obávám se, že nemám tvář, která by nebyla převlek.
Jak bys chtěl, abych vypadal?
Mohl bys hrát proti sobě.
Nebo proti jiným mistrům go, se kterými jsi studoval
a dávno je předčil.
Nebo proti sobě jako dítěti.
Je tu celý tvůj život.
Všechno, čím jsi kdy byl,
všechno, čím kdy budeš.
Vím, kde začínáš...
a kde končíš.
Vyber si ruku.
Vybereš si černou.
A já budu mít bílou.
Polož první kámen.
Proč se vůbec obtěžuješ hraním her,
když víš, jak všechno dopadne?
Vím jen, co se stane, protože se to stane.
Takže všechno ovládáš.
Neovládám nic.
Ale hýbeš městem.
Jako měsíc hýbe přílivem.
Příčina a následek. To je vše.
Řekneš mi, proč tu jsi.
Tenhle obličej nepoužívej.
Jak si přeješ.
Zabil jsi moje rodiče.
Nedával jsi pozor.
Podívej.
Vím, jak to skončí.
Přestaň.
Říkám, ať přestaneš!
Došlo k zemětřesení. Vpádu démonů.
Démoni museli být vráceni do podsvětí.
Zahraj svůj kámen.
Mohl jsi něco udělat.
Nemusel jsi moje rodiče zabíjet!
Kdyby přišel příliv a tvé rodiče utopil,
chtěl by ses mstít měsíci?
Ano.
Raději bys měl za nepřítele měsíc, než bys přiznal, že následku předchází příčina.
Pořád mi nevěříš.
Podívej.
Odraz v tomto zrcadle je o vteřinu napřed v budoucnosti.
Nic se neděje náhodou.
Mohl bych ho nastavit na dvě minuty do budoucnosti.
Nebo hodinu.
Chceš vidět, jak tohle skončí,
a pak se dohnat k šílenství snahou vyhnout se nevyhnutelnému?
V tuhle chvíli začnou lidé přicházet o rozum.
Když čelíte absolutnímu důkazu, že nemáte žádnou kontrolu,
váš mozek se pokusí sám sebe přesvědčit, že se rozhoduje.
Že máte svobodnou vůli.
Že nejste jen další kolečko,
které se nutně točí v komplexním, ale naprosto předvídatelném stroji.
Takhle myslíš jen proto, že jsi stroj.
A ty nejsi?
Některé stroje jsou z kovu, jiné stroje jsou z masa.
Město Čang-an je z obojího.
Počkat. Co?
Je to skutečné?
Jak to, že to nevíš?
Hrajeme o kontrolu nad pohyby Čang-anu.
To znamená, že hrajeme s Čang-anem.
To, co tu děláme, má následky.
Přestaň! Nech toho!
Jsou tam lidé!
A tohle je další bod, kdy lidé ztrácí rozum.
Být uvízlý v osudu, který neovládáš,
ale stejně být odpovědný za tisíce životů.
Nemůžeš být dokonalý! Nemůžeš vědět všechno!
A selháváš. Rozpadáš se.
Celý můj život se tohle město čím dál víc rozpadá!
Nic netrvá věčně.
Můj konec, stejně jako tvůj, je v mém plánu zahrnut.
Jistě, jestli je toho na tebe moc, proč nezůstat v minulosti?
Všechno to tu mám.
Protože jsou mrtví.
Ne.
Jsou jen v minulosti.
Jsou pryč!
Taková jistota.
Když se na to ani nedokážeš podívat.
Zničil jsi mi život!
Udělal jsi ze mě nepřítele, abys mě mohl nenávidět.
Protože jakmile začneš nenávidět, můžeš přestat přemýšlet.
Tak mi to ukaž.
Ukaž mi, jak zemřeli.
To zemětřesení město roztrhlo,
uvolnilo démony z podsvětí.
Občané jako tví rodiče se je snažili odrazit,
ale bylo jich příliš mnoho.
Jen zavři oči.
Všechno bude dobré.
Tiangong se toho dne vzdal části města, aby zachoval celek.
Mí rodiče mě zachránili.
Rozhodli se sami sebe obětovat.
Muselo se to stát.
Protože to tak udělali.
Jak tomu můžeš pořád věřit?
Protože dělám to samé rozhodnutí.
Hrací plocha představuje Čang-an.
S námi v jeho srdci.
Co to děláš?
Ty bys řekl,
že přesně to, proč jsem tady.
Přestaň! Nech toho! Obětoval by ses?
Nemůžu vyhrát, ale můžu si vybrat, jak to skončí.
Navzdory všemu, co jsem ti ukázal,
pořád věříš, že ses rozhodl?
Zahraj... svůj... kámen.
Tak...
Vzdávám se.
Tohle byla...
zábavná hra.
Co jsi to udělal?
Vyhrál jsem.
Ne. Nemožné!
Nemožné.
Nevyhnutelné.
Ale co bude teď?
Přesně.
Přišel jsi vyzvat Tiangonga.
Ano.
Překlad titulků: Jan Šauer
Kreativní dohled Ludmila Vodičková