TINGENES SANDE NATUR
Hold øjnene lukkede.
Det skal nok gå.
Jeg blev gjort forældreløs af en levende by.
Konstant forandrende, altid i bevægelse.
En by, der kontrolleres af en kæmpe maskine. En tiangong.
Byen skal tage sig af os og beskytte os...
Stop.
Men der er noget galt.
Det mekaniske sind, der styrer byen, svigter os.
En gal gud, for hvem alt bare er en leg.
Befæstet i tiangongens palads.
Hvordan tager man hævn over en gud?
Nej, ikke derind!
Dig!
Du skal da ikke derind, vel?
Jo.
Så er du jo skør!
Du ender som os andre.
Vi gemmer en plads til dig.
Du vil udfordre tiangongen.
Ja.
Du er ung.
Jeg er Chang'ans bedste weiqi-spiller.
Og arrogant.
Fantastisk.
Kom ind. Vi har et spil at spille.
Fra dette sted observerer og kontrollerer tiangongen alle aspekter af byen.
Alt, der har været og vil være.
Du kan møde tiangongen i ethvert spil, du vælger.
Jeg kender reglerne.
Så ved du, jeg skal fortælle dem.
Du får kun én chance, da den alvidende tiangongen er ansvarlig
for alle bevægelser i vores store by,
og dens øjeblikke i tidens flod er dyrebare.
Besejrer du tiangongen,
får du dens magt, dens herlighed og dens byrde.
Denne bys skæbne.
Men du vinder ikke.
Alle, der har stået over for tiangongen, er blevet vanvittige.
Det ved jeg.
Og jeg ved, du er ved at miste kontrollen.
Byen kollapser.
Som tiangongen altid har vidst, den ville.
Når jeg siger, at jeg ved alt, mener jeg alt.
Hele historien, enhver årsag og effekt.
En domino vælter den næste brik.
Selv et menneske forstår det.
Men her er den verden, tiangongen ser.
Hvert et faktum. Hvert et øjeblik.
En ting fører til den næste og den næste
og til det, der uundgåeligt kommer efter.
For tiangongen er der ingen forskel på at huske fortiden
og forestille sig fremtiden.
Jeg kender alle dine træk, længe før du tager dem.
Okay, lad os spille.
Hvis du er mennesker så overlegen, hvorfor så ligne os?
For jeres skyld.
Jeg har intet ansigt, der ikke er en forklædning.
Hvordan vil du have, jeg ser ud?
Du kan spille mod dig selv.
Eller en af de weiqi-mestre, du studerede hos
og for længe siden overgik.
Eller dig selv som barn.
Hele dit liv er her.
Alt, du har været
og nogensinde vil være.
Jeg ved, hvor du begynder,
og hvor du ender.
Vælg en hånd.
Du vælger sort.
Jeg spiller hvid.
Læg den første sten.
Hvorfor overhovedet spille?
Hvis du ved, hvordan alt ender.
Jeg ved kun, hvad der vil ske, fordi det vil ske.
Så du styrer alt.
Jeg styrer intet.
Men du flytter byen.
Som månen flytter tidevandet.
Årsag og virkning. Det er alt.
Du vil fortælle, hvorfor du er her.
Brug ikke det ansigt.
Som du vil.
Du dræbte mine forældre.
Du har ikke været opmærksom.
Se.
Jeg kender slutningen.
Stop.
Jeg sagde stop!
Der var et jordskælv. Et dæmonisk angreb.
Dæmonerne måtte slås tilbage.
Spil din sten.
Du kunne have gjort alt.
Du behøvede ikke dræbe mine forældre!
Hvis tidevandet væltede ind og druknede dem,
ville du så søge hævn over månen?
Ja.
Du vil hellere gøre månen til fjende end at indrømme, årsag går forud for virkning.
Du tror mig stadig ikke.
Her.
Spejlet her viser et sekund ind i fremtiden.
Intet er tilfældigt.
Jeg kunne vise to minutter ind i fremtiden.
Eller en time.
Vil du se, hvordan det ender?
Og drive dig selv til vanvid i forsøget på at undgå det uundgåelige.
Det er nu, folk begynder at blive sindssyge.
Når de ser beviset på, de ikke har kontrol.
Din hjerne vil prøve at sige til sig selv, at den træffer valg.
At din vilje er fri.
At du ikke blot er et hjul,
der snurrer i en kompleks, men dybt forudsigelig maskine.
Du tænker kun sådan, fordi du er en maskine.
Det er du ikke?
Nogle maskiner er lavet af metal, andre maskiner er lavet af kød.
Byen Chang'an er lavet af begge dele.
Vent. Hvad?
Er det ægte?
Ved du ikke det?
Vi spiller om kontrollen over Chang'ans bevægelser.
Det betyder, vi spiller med Chang'an.
Vores handlinger her har konsekvenser.
Stop!
Der er folk derude!
Det er det næste punkt, hvor folk går fra forstanden.
At sidde fast i en skæbne man ikke kan styre,
men stadig være ansvarlig for tusindvis af liv.
Du kan ikke være perfekt! Du ved ikke alt!
Du fejler. Du falder fra hinanden.
Denne by er faldet fra hinanden hele mit liv!
Intet varer ved.
Min ende, som din, er indbygget i mit design.
Hvis det er for meget for dig, hvorfor så ikke bare blive i fortiden?
Det hele er her.
Fordi de er døde.
Nej.
De er blot i fortiden.
De er døde!
Så sikker.
Du kan ikke engang kigge.
Du ødelagde mit liv!
Du gør mig til fjenden, så du kan hade mig.
Når du begynder at hade, kan du holde op med at tænke.
Vis mig det.
Vis, da de døde.
Jordskælvet ødelagde byen
og frigav dæmoner fra underverdenen.
Folk som dine forældre prøvede at bekæmpe dem,
men de var for mange.
Hold øjnene lukkede.
Det skal nok gå.
Tiangongen opgav en del af byen den dag for at bevare helheden.
De reddede mig.
De valgte at ofre sig selv.
Det måtte ske.
Fordi de fik det til at ske.
Hvordan kan du tro det?
Fordi jeg træffer samme valg.
Brættet repræsenterer Chang'an.
Med os i dets hjerte.
Hvad laver du?
Du ville sige
præcis det, jeg kom for.
Stop! Vil du ofre dig selv?
Jeg kan ikke vinde, men jeg kan vælge enden.
På trods af alt, jeg har vist dig,
tror du stadig, at du træffer et valg?
Spil... din... sten.
Så...
...giver jeg op.
Det var...
...et sjov spil.
Hvad har du gjort?
Jeg vandt.
Nej. Umuligt!
Umuligt.
Uundgåeligt.
Men hvad sker der så nu?
Præcis.
Du er her for at udfordre tiangongen.
Ja.
Tekster af: Jesper Sodemann
Kreativ supervisor Toni Spring