‫דרגה סודית‬
‫כבוד המלכים דרך כל הדברים‬
‫אל תפקח את העיניים.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫עיר חיה עשתה אותי יתום.‬
‫לנצח משתנה. תמיד בתנועה.‬
‫עיר שנשלטת על ידי מכונה אדירה, טיאנגונג.‬
‫העיר אמורה לדאוג לנו ולהגן עלינו...‬
‫עצור.‬
‫...אבל משהו משתבש.‬
‫המוח המכני ששולט בעיר כושל.‬
‫אל מטורף שבשבילו הכול סתם משחק.‬
‫כשהוא מתבצר בארמון הטיאנגונג...‬
‫איך נוקמים באל?‬
‫לא! לא, נער. לא לשם, לעולם לא!‬
‫אתה!‬
‫אתה. אתה לא נכנס לשם, נכון?‬
‫דווקא כן.‬
‫אז... אז אתה משוגע!‬
‫אתה תגמור כמו כולנו.‬
‫נשמור לך מקום!‬
‫באת כדי לקרוא תיגר על הטיאנגונג.‬
‫כן.‬
‫אתה צעיר.‬
‫אני שחקן הווייצ'י הכי טוב בצ'אנגאן.‬
‫וגם שחצן.‬
‫נפלא.‬
‫תיכנס. אנחנו צריכים לשחק.‬
‫מהמקום הזה, הטיאנגונג משקיף על כל דבר בעיר ושולט בו.‬
‫בכל מה שהיה. בכל מה שיהיה.‬
‫אתה רשאי להתעמת עם הטיאנגונג בכל משחק שתבחר.‬
‫אני מכיר את הכללים.‬
‫אז אתה יודע שאני צריך לומר לך אותם.‬
‫תהיה לך הזדמנות אחת בלבד כיוון שהטיאנגונג הכל-יודע אחראי‬
‫לכל תנועה בעירנו הגדולה,‬
‫ורגעיה בנהר הזמן הם יקרים.‬
‫אם תביס את הטיאנגונג,‬
‫תיקח את כוחו, את תהילתו ואת העול שלו.‬
‫את גורל העיר הזאת.‬
‫אבל אתה לא תנצח.‬
‫כל אדם שהתעמת עם הטיאנגונג, נטרפה עליו דעתו.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל אני גם יודע שאתה מאבד שליטה.‬
‫העיר הזאת מתפוררת.‬
‫הטיאנגונג תמיד ידע שזה יקרה.‬
‫כשאני אומר שאני יודע הכול, אני מתכוון לכול.‬
‫כל ההיסטוריה, כל סיבה וכל תוצאה,‬
‫אבן דומינו אחת מפילה את הבאה בתור.‬
‫אפילו בן אנוש מסוגל להבין את זה.‬
‫אבל זה העולם שהטיאנגונג רואה.‬
‫כל עובדה. כל רגע.‬
‫דבר אחד מוביל לדבר הבא, ואז לדבר הבא,‬
‫ואז לדבר הבלתי נמנע שמגיע אחר כך.‬
‫בשביל הטיאנגונג, אין הבדל בין לזכור את העבר‬
‫לבין לדמיין את העתיד.‬
‫אני יודע על כל תנועה שלך, הרבה לפני שאתה מבצע אותה.‬
‫בסדר. בוא נשחק.‬
‫אם אתה כה נעלה על בני אדם, למה שתרצה להיראות כמונו?‬
‫זה בשבילך.‬
‫אבל חוששני שאין לי פנים שאינם מסכה.‬
‫כיצד היית רוצה שאופיע בפניך?‬
‫אתה יכול לשחק מול עצמך.‬
‫או מול כל אחד מאשפי הווייצ'י שלמדת אצלם‬
‫והתעלית עליהם כבר מזמן.‬
‫או מול הילד שהיית.‬
‫כל חייך נמצאים כאן.‬
‫כל מה שהיית,‬
‫כל מה שתהיה אי פעם.‬
‫אני יודע היכן התחלת...‬
‫והיכן תסיים.‬
‫תבחר יד.‬
‫אתה תבחר צבע שחור.‬
‫ואני אשחק בלבן.‬
‫תניח את האבן הראשונה.‬
‫למה אתה בכלל טורח לשחק משחקים,‬
‫אם אתה יודע כל תוצאה שלהם?‬
‫אני רק יודע מה יקרה כי זה יקרה.‬
‫אז אתה שולט בכול.‬
‫אני לא שולט בכלום.‬
‫אבל אתה מניע את העיר.‬
‫כפי שהירח מניע את הגאות והשפל.‬
‫סיבה ותוצאה. זה הכול.‬
‫אתה עומד לספר לי למה באת לכאן.‬
‫אל תעטה את הפרצוף הזה.‬
‫כרצונך.‬
‫הרגת את הוריי.‬
‫לא הקשבת לי.‬
‫תסתכל.‬
‫אני יודע איך זה ייגמר.‬
‫עצור.‬
‫אמרתי לך לעצור!‬
‫הייתה רעידת אדמה. פלישת שדים.‬
‫חובה היה להשיב את השדים אל השאול.‬
‫שחק את תורך.‬
‫יכולת לעשות כל דבר.‬
‫לא היית צריך להרוג את הוריי.‬
‫אם הגאות הייתה עולה ומטביעה את הוריך,‬
‫היית רוצה לנקום בירח?‬
‫כן.‬
‫היית מעדיף להפוך את הירח לאויבך מאשר להודות בכך שסיבה קודמת לתוצאה.‬
‫אתה עדיין לא מאמין לי.‬
‫הנה.‬
‫המראה הזאת משקפת שנייה אחת קדימה בעתיד.‬
‫דבר לא קורה במקרה.‬
‫אני יכול לכוון את המראה שתי דקות אל העתיד.‬
‫או שעה אל העתיד.‬
‫אתה רוצה לראות איך זה ייגמר,‬
‫ואז להשתגע בניסיון להימנע מהבלתי נמנע?‬
‫זה השלב שבו אנשים מתחילים לאבד את שפיותם.‬
‫כשהם מתעמתים עם הוכחה מוחלטת לכך שאין להם שליטה.‬
‫המוח שלך ינסה לשכנע את עצמו שיש לו בחירה.‬
‫שיש לך רצון חופשי.‬
‫שאתה לא סתם עוד בורג‬
‫הנחוץ להפעלת מכונה מסובכת אך צפויה לחלוטין.‬
‫אתה רק חושב כך כי אתה מכונה.‬
‫ואתה לא?‬
‫יש מכונות שעשויות מתכת, יש מכונות שעשויות בשר.‬
‫העיר צ'אנגאן עשויה משניהם.‬
‫רגע. מה?‬
‫זה אמיתי?‬
‫איך אתה לא יודע?‬
‫אנחנו משחקים על השליטה בתנועות העיר צ'אנגאן.‬
‫זה אומר שאנחנו משחקים עם צ'אנגאן.‬
‫למעשים שלנו כאן יש השלכות.‬
‫די, תפסיק!‬
‫יש שם אנשים!‬
‫וזה השלב הבא שבו אנשים יוצאים מדעתם.‬
‫כשאתה תקוע בגורל שאין לך שליטה עליו,‬
‫אבל בכל זאת אחראי לחיים של אלפים.‬
‫לא ייתכן שאתה מושלם! לא ייתכן שאתה יודע הכול!‬
‫ואתה נכשל. אתה מתפרק.‬
‫העיר הזאת מתפרקת עוד ועוד כל חיי!‬
‫דבר לא נשאר לנצח.‬
‫הסוף שלי, כמו הסוף שלך, הוא מובנה בתכנון שלי.‬
‫מן הסתם, אם זה יותר מדי בשבילך, למה שלא תישאר פשוט בעבר?‬
‫יש לי כאן הכול.‬
‫כי הם מתים.‬
‫לא.‬
‫הם רק קיימים בעבר.‬
‫הם אינם!‬
‫איזה ביטחון,‬
‫כשאתה אפילו לא מסוגל להסתכל עליו.‬
‫הרסת לי את החיים!‬
‫הפכת אותי לאויב כדי שתוכל לשנוא אותי,‬
‫כי ברגע שמתחילים לשנוא, אפשר להפסיק לחשוב.‬
‫אז תראה לי.‬
‫תראה לי איך הם מתו.‬
‫רעידת האדמה פילחה את העיר‬
‫ושחררה שדים מהשאול.‬
‫אזרחים כמו הוריך ניסו להדוף אותם,‬
‫אבל הם היו רבים מדי.‬
‫אל תפקח את העיניים.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫ביום ההוא, הטיאנגונג ויתר על חלק מהעיר כדי לשמר את השלם.‬
‫ההורים שלי הצילו אותי.‬
‫הם בחרו להקריב את עצמם.‬
‫זה היה מוכרח לקרות.‬
‫כי הם גרמו לזה לקרות.‬
‫איך אתה עדיין מאמין בזה?‬
‫כי אני בוחר כמוהם.‬
‫הלוח מייצג את צ'אנגאן,‬
‫ואותנו במרכזה.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אתה היית אומר,‬
‫בדיוק מה שבאתי לעשות.‬
‫די! תפסיק! אתה מקריב את עצמך?‬
‫אני לא יכול לנצח, אבל אני יכול לבחור איך זה ייגמר.‬
‫למרות כל מה שהראיתי לך,‬
‫אתה עדיין מאמין איכשהו שיש לך בחירה?‬
‫שחק... את... תורך.‬
‫אם כך...‬
‫אני נכנע.‬
‫זה היה...‬
‫משחק מהנה.‬
‫מה עשית?‬
‫ניצחתי.‬
‫לא. זה לא ייתכן!‬
‫לא ייתכן.‬
‫בלתי נמנע.‬
‫אבל... מה יקרה עכשיו?‬
‫בדיוק.‬
‫באת כדי לקרוא תיגר על הטיאנגונג.‬
‫כן.‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬