NIVELUL SECRET
ONOAREA REGILOR CALEA TUTUROR LUCRURILOR
Ține ochii închiși!
O să fie bine.
Un oraș viu m-a lăsat orfan.
Mereu în schimbare, mereu în mișcare.
Un oraș controlat de o mașinărie uluitoare, un anume Tiangong.
Orașul ar trebui să aibă grijă de noi și să ne protejeze...
Oprește!
... dar ceva nu e bine.
Mintea mecanică care conduce orașul eșuează.
Un zeu nebun pentru care totul e un joc.
Fortificat în interiorul palatului Tiangong.
Cum te răzbuni pe un zeu?
Nu! Nu, băiete! Nu te duce acolo niciodată.
Hei, tu!
Doar nu intri acolo, nu?
Ba da.
Atunci... ești nebun!
Ai să sfârșești la fel ca noi.
Îți păstrăm un loc!
Ai venit să îl provoci pe Tiangong.
Da.
Ești tânăr.
Sunt cel mai bun jucător de Weiqi din Chang'an.
Și arogant.
Minunat!
Vino, avem un joc de jucat.
De aici, Tiangong observă și controlează fiecare aspect al orașului.
Tot ce a fost. Tot ce va fi.
Poți să te înfrunți cu Tiangong în orice joc vrei.
Știu regulile.
Deci știi că trebuie să ți le spun.
Ai o singură șansă, căci atotștiutorul Tiangong e responsabil
pentru mișcările marelui nostru oraș,
iar momentele sale în râul timpului sunt prețioase.
Dacă îl învingi pe Tiangong,
îi iei puterea, gloria și povara.
Soarta acestui oraș.
Dar nu o să câștigi.
Toți cei care l-au înfruntat pe Tiangong au plecat nebuni de legat.
Știu.
Dar știu și că pierzi controlul.
Orașul se prăbușește.
Așa cum a știut dintotdeauna Tiangong.
Când spun că știu totul, mă refer la tot.
La toată istoria, la toate cauzele și la toate efectele.
O piesă de domino o dărâmă pe următoarea.
Chiar și un om înțelege asta.
Dar aici e lumea pe care o vede Tiangong.
Fiecare fapt, fiecare moment.
Un lucru duce la următorul, și la următorul,
și la ceea ce urmează, fără îndoială, după aceea.
Pentru Tiangong, nu e nicio diferență între a-și aminti trecutul
și a-și imagina viitorul.
Îți cunosc fiecare mișcare cu mult înainte să o fi făcut.
Bun. Hai să jucăm!
Dacă ești atât de superior oamenilor, de ce ai vrea să arăți ca noi?
O fac pentru tine.
Dar mă tem că toate fețele mele sunt o deghizare.
Ce înfățișare ai vrea să iau?
Ai putea juca contra ta
sau a oricărui maestru Weiqi cu care ai studiat
și pe care l-ai depășit cu mult timp în urmă.
Sau contra ta când erai copil.
Toată viața ta e aici.
Tot ce ai fost vreodată,
tot ce o să fii vreodată.
Știu de unde începi
și unde iei sfârșit.
Alege o mână!
O să alegi negrul.
Și eu o să joc cu albul.
Pune prima piatră!
De ce te mai obosești să joci,
dacă știi cum se termină totul?
Știu ce se va întâmpla doar pentru că se va întâmpla.
Deci controlezi totul.
Nu controlez nimic.
Dar miști orașul.
Așa cum luna mișcă valurile.
Cauză și efect. Asta e tot.
O să-mi spui de ce ești aici.
Nu folosi fața aia!
Cum vrei.
Mi-ai ucis părinții.
Nu ai fost atent.
Privește!
Știu cum se încheie.
Termină!
Am spus să termini!
A fost un cutremur. O incursiune demonică.
Trebuia ca demonii să fie trimiși înapoi în infern.
Așază-ți piatra!
Ai fi putut face orice.
Nu trebuia să-mi ucizi părinții!
Dacă venea mareea și îți îneca părinții,
te răzbunai pe lună?
Da.
Preferi să transformi luna în dușman decât să admiți că acea cauză precede efectul.
Tot nu mă crezi.
Privește!
Această oglindă reflectă cu o secundă în viitor.
Nimic nu se întâmplă aleatoriu.
Aș putea face oglinda să reflecte cu două minute în viitor.
Sau cu o oră.
Vrei să vezi cum se termină asta
și apoi să înnebunești încercând să eviți inevitabilul?
Acesta este momentul în care oamenii încep să o ia razna.
Când ai dovada absolută că nu deții niciun control,
creierul tău va încerca să se convingă că face alegeri.
Că ai liber arbitru.
Că nu ești doar o rotiță
care se rotește într-o mașinărie complexă, dar absolut previzibilă.
Gândești așa doar pentru că ești o mașinărie.
Și tu nu ești?
Unele mașinării sunt făcute din metal, altele sunt făcute din carne.
Orașul Chang'an e făcut din ambele.
Stai, ce s-a întâmplat?
E pe bune?
Cum de nu știi?
Jucăm pentru controlul mișcărilor orașului Chang'an.
Asta înseamnă că jucăm cu orașul Chang'an.
Ceea ce facem aici are consecințe.
Termină! Oprește-te!
Sunt oameni acolo!
Și acesta este celălalt moment în care oamenii își pierd mințile.
Să fii blocat într-un destin pe care nu-l poți controla,
dar să fii răspunzător pentru viețile a mii de oameni.
Nu poți fi perfect! Nu poți ști totul!
Și eșuezi. Te destrami.
De când mă știu, orașul ăsta se destramă din ce în ce mai mult.
Nimic nu e veșnic.
Sfârșitul meu, la fel ca al tău, e încorporat în designul meu.
Dar, dacă e prea mult pentru tine, de ce nu rămâi în trecut?
Am totul aici.
Fiindcă sunt morți.
Nu.
Sunt doar în trecut.
Au murit!
Ești atât de sigur,
că nici măcar nu suporți să te uiți.
Mi-ai distrus viața!
Mă transformi în dușman ca să mă poți urî.
Pentru că, odată ce începi să urăști, poți să nu te mai gândești.
Atunci, arată-mi!
Arată-mi cum au murit!
Cutremurul a distrus orașul,
a eliberat demoni din infern.
Cetățeni ca părinții tăi au încercat să-i înfrunte,
dar erau prea mulți.
Ține ochii închiși!
O să fie bine.
Tiangong a renunțat la o parte din oraș în acea zi pentru a păstra întregul.
Părinții mei m-au salvat.
Au ales să se sacrifice.
Trebuia să se întâmple.
Căci ei au făcut să se întâmple.
Cum poți să mai crezi asta?
Fiindcă și eu fac aceeași alegere.
Tabla reprezintă orașul Chang'an.
Noi suntem în centru.
Ce faci?
Tu ai spune...
că fac exact ce am venit să fac.
Termină! Încetează cu asta! Te-ai sacrifica?
Nu pot câștiga, dar pot alege cum se termină asta.
În ciuda a tot ce ți-am arătat,
tot crezi că faci o alegere?
Așează-ți... piatra.
Atunci...
mă dau bătut.
A fost...
un joc distractiv.
Ce ai făcut?
Am câștigat.
Nu. Nu e posibil!
Imposibil.
Inevitabil.
Dar... ce se întâmplă acum?
Exact.
Ai venit să îl provoci pe Tiangong.
Da.
Subtitrarea: Ruxandra Jianu
Redactor Anca Tach