Viděli jste…
Jeden z nich stojí přímo za mnou.
To je Meredith. Je trochu divná.
Odkud nogicune je?
Za války to byl internační tábor.
Co se stalo s ženou, která chtěla chaos, sváry a bolest?
- Už si to nepřeju. - Já ano.
Isaacu!
- Nezabij je. - Snažím se zůstat naživu.
Scotte?
Kde jsou?
Lydie!
Nehýbej se.
Nebraň se tomu.
Nehýbej se.
Už to bude.
Isaacu, teď ty.
Já vím.
Nebraň se tomu.
Nebraň se.
A je to.
- Už budou v pořádku? - Doufám.
Starosti mi dělá,
že to nejspíš jen mělo odvést pozornost od Stilese.
Teď jsou vážně dva?
Jak je to možné?
A jak ten druhý unesl Lydii?
Otočili jsme se a byli pryč. I s autem.
Nikdo si nevšiml, jak ji odvedl z domu?
Soustředili jsme se na bizarní stvoření,
co vylézalo z podlahy.
Moment, jak vlastně víme, který Stiles je který?
Snaží se na to přijít.
No…
Zdravotně vypadáš v pořádku.
Rozhodně jsi skutečný člověk.
Tak jsem skutečný, ale jsem to vážně já?
Přišla?
- Jo. - Tak jdeme na to.
Musíme to udělat.
Poznáváš mě?
Stůj.
To nic.
- Pozval jsem ji. - Skončíš propíchnutý.
Mami, nech ho být.
Už se stalo.
Podívej se mu za ucho.
- Vyšlo to. - Takže já jsem vážně já?
Víc ty než nogicune.
- Najdou ho oni? - Zítra večer.
Teď už bude svítat.
Dokážou ho zabít?
- Záleží, jak je silný. - Proč unesl Lydii?
Musí z toho něco mít.
- Myslíte její sílu? - Sílu bánší.
Slyšíš je?
Hlasitější než obvykle, co?
To proto, že se tady odehrálo hodně špatných věcí.
Co ti ty hlasy říkají?
Říkají, že Stiles umírá?
Je to tak.
Umírá.
Tak na co potřebuješ mě?
Myslíš, že ti můžu něco říct?
Vím, že můžeš.
- Nic ti nepovím! - Nebudeš muset.
Budeš křičet.
Jak ho najdou?
A co máme mezitím dělat?
- Sedět a čekat? - Sedět a učit se.
Ty mě chceš učit deskovou hru? Teď?
Scott říkal, že viděl Stilese a nogicune hrát go.
To je hodně důležitý detail. Možná i klíčový.
Hra začíná s prázdnou deskou.
Vždy začíná černý. Pak hraje bílý.
Kladením kamenů tvoříš území.
Soupeřovy kameny zajmeš tak, že je obklíčíš.
Je to věc života a smrti!
- Žádná hra. - Pro něj ano.
A vyhrává.
Chceš zachránit přátele? Aby přežili?
Nauč se hrát.
Běžte domů, šerife.
Ohledně Stilese vám kdyžtak hned zavolám.
Nikam nejdu.
Já taky ne, protože sloužím až do svítání.
Chcete kafe?
Jste fajn chlap, Parrishi.
To říkali i tam, kde jste byl dřív.
Ale nikdo mi neřekl, proč jste odešel.
Možná jsem potřeboval změnu.
Ani nevím. Asi…
Něco mě sem lákalo a byla tu volná místa.
Víte proč?
Statistika mě nestraší.
Mě ano.
Možná se potřebujete vyspat.
Běžte domů, šerife.
Kdybych tak našel svoje klíče.
V hrnku na kafe.
Vždycky je hodíš na dno.
Ahoj, tati.
Je po všem?
Zatím ne.
Dals mi pistoli k hlavě.
Mohls stisknout spoušť.
Proč jsi to neudělal?
Už totiž nejsi můj nepřítel, Dereku.
Ani já tvůj.
Měli bychom vyrazit ven a hledat ho.
Hned. Zvlášť když umí něco takového.
To asi nebude potřeba.
- Proč ne? - Protože jestli něco takového umí…
- Je silnější než kdy dřív. - Najde on nás.
Pátráme po Lydiině autě.
- Hledá ji celý sbor. - Můžeme nějak pomoct?
- V tuhle dobu? Ani ne. - Vzal ji z nějakého důvodu, tati.
Když nevíme proč, tak zjistíme kde.
Dobře.
Na co by nogicune potřeboval bánší?
Lydie má talent na hledání mrtvol.
Třeba chce nějakou najít?
Scotte,
- ty o tom víš ze všech nejvíc. - Já?
Nevyprávěla ti to všechno Nošiko?
Ale to bylo za druhé světové. Před 70 lety.
Počkat, cože?
- Nošiko mluvila o internačním táboře. - Ne, předtím.
- Říkals to všechno. - Jo.
Co je?
Měla bych jim to říct.
Bude je to zajímat. Ať vědí všechno.
V Domově Eichen je dívka. Jmenuje se Meredith.
Možná nám pomůže.
- Šerife, Meredith Walkerová. - Pořád tam je?
Přesunuli ji na uzavřené oddělení.
- Proč? - Prý kvůli chování.
Jakému?
Bez ustání řve.
Přijde mi potichu.
Museli jsme jí dát sedativa.
Věřte mi, ta magorka ječela v jednom kuse.
Ale pětka Haldolu ji složí jako nic.
Krucinál.
Vzala mu klíče.
- Tak co? - Žádný pach. Žádné stopy. Nic.
Slyšels to?
- Zní to jako… - Vsunutí náboje do komory.
Vlčí mor.
Aidene.
To je ono. To je Lydiino auto.
Větřím silné emoce.
- Strach? - Ne, hněv.
Celá Lydie. Zkusíme zjistit víc.
Jen ze zvědavosti, pamatuješ si tu noc tuhle?
Myslíš předevčírem?
Tu noc před tím, než jsi to nebyl ty.
Jo, vzpomínám si.
Byls to tu noc ty, nebo jsi to ty nebyl?
Myslíš tu noc, kdy jsme to byli my?
Jo, jen chci vědět, jestli…
Jestli jsi se mnou byl skutečně ty.
Chtěla jsi někoho jiného?
- Ne. Ne. - Dobře.
Ne, jistěže ne.
Fajn.
Byl jsem to totiž já.
A pamatuju si to.
Moc dobře.
NESNAŽTE SE MĚ NAJÍT
Deset tisíc dolarů?
Vytáhli mi z břicha šíp.
To tam nasypali diamanty?
No tak jo.
Jen pošlete účet.
Fajn! Blbci.
Tak poslouchejte, děcka. Dneska…
Víte co? Dneska probereme prohnilou instituci zvanou zdravotnictví.
Kouči?
Máme nečekaného hosta.
- Jsi v pořádku? - Co je? Jak dlouho jsem spal?
Pár hodin.
- Měl by ses posadit. - Kde je táta?
V Domově Eichen hledá Meredith.
Hlídám tě.
A co ostatní?
Allison, Isaac, dvojčata, všichni hledají Lydii.
Jako bychom čekali na žádost o výkupné.
Najdeme ji.
Jsi v pořádku?
Jo. Nevím proč, ale nedokážu se zahřát.
Posaď se. Jen klid.
- Máš bolesti. - Není to tak zlé.
Je to jen taková tupá bolest.
- Kde? - Tak nějak všude.
Vždyť mrzneš.
Řekni mi pravdu.
Jak moc to bolí doopravdy?
To je Kira. Ahoj, copak?
Přišla sem. Na koučovu hodinu.
A ty sem musíš taky. Hned.
Zlato.
Povíš mi, ze kterého blázince jsi utekla?
Kouči, „blázinec“ už se dneska neříká.
Fajn. Zlato, ze kterého cvokhausu jsi utekla?
Domov Eichen.
Co děláš tak daleko odtamtud?
- Snažím se pomoct. - Jo.
Slyším je. Křičí.
To musí být děsivé. Co…
Proč křičí?
Křičí, když má někdo umřít.
Křičí právě teď?
Kolik?
Všichni.
Poběž!
Kouči, nedovolte jim ji odvést.
Těžko se to vysvětluje, ale Lydii, Scottovi, Stilesovi
a možná všem včetně vás pak hrozí něco strašného.
Tak nedovolte, ať ji odvedou.
A ty jsi kdo?
Kira. Jsem tady nová.
- Kruci. - Finstocku!
Kouč Bobby Finstock. Tomu říkám příjemné překvapení.
Jak se to říká?
Kdo neumí, ten učí?
Jo, to je legrační.
Mimo hřiště jsi profesor Finstock?
Jsem rád, že jsi profík aspoň někde, Bobby.
Jsem kouč. Kouč.
Profesoři učí na vysoké.
Tak dej vědět, až přejdeš na vyšší vzdělávání.
Tak kouči,
kde je Meredith?
Nic jí není. Sedí v mém kabinetu.
Najděte ji!
Tušil jsem, že budeš tady.
Potřebuju něco dělat. Čekání nesnáším.
Připadám si pak zbytečná.
- Kde je Isaac? - Zkouší pomoct Scottovi.
Chce být užitečný?
Zatím toho nech, jo?
Mám pro tebe něco jiného.
Měli jsme to udělat už dávno.
Je čas, abys povýšila.
Najdou mě.
Moji přátelé mě najdou.
Myslíš?
Sám jsem si říkal, co zrovna dělají.
Za jakou marnou stopou se honí.
Říkám si, jestli třeba někteří z nich
teď neřeší důležitější problémy.
Vážně po tobě bez ustání pátrají?
Nebo…
Čekají na setmění?
Jen si krátí čas nějakými bezcennými gesty.
Co chceš?
Víc.
Víc čeho?
Příběhy s podvodníky…
bývají o jídle, Lydie.
Kojot, havran, liška.
Všichni mají hlad.
Já jsem stejný.
Jen toužím po něčem jiném.
Jím, co cítíš.
A jsem neukojitelný.
Slyším vás.
Ale nerozumím.
Jen trochu hlasitěji, prosím.
Půjdeme, zlato.
Jak asi víš, nevadí mi vzít si na pomoc nástroje.
Kdykoliv je potřeba.
Já jen…
Potřebuju ještě chviličku, ano?
- Chtějí mi něco říct. - Meredith.
Prosím, chtějí mi něco říct.
Ve škole je šikana přísně zakázaná.
Tak co?
Zmizte s ní odsud.
Ty jeden…
Vulgarity nám vadí taky.
Zavolám ti.
Tak kde je Lydie?
Kdo je Lydie?
Nezapomeň, můžeš začít znovu.
Sám jsem býval perfekcionista.
Vždycky jsem chtěl, aby ten znak vypadal dokonale.
Kolik jsi jich vyrobil?
Šest, ale všechny jsem použil.
Ale jen zblízka.
Navzdory různým legendám není stříbro tak přesné jako olovo.
Tati, počkej.
Měla bych použít vlastní formu.
Ty máš formu na náboje?
Ne na náboj, na hrot šípu.
Moje zbraň je kuše. Tak bych měla mít stříbrný hrot.
Tati, jestli…
- Jestli se něco stane… - No tak.
O mě se neboj.
Mámě jsem nestihla nic říct.
Ani jsi nemusela.
A já tady budu ještě dlouho.
- Slibuju. - Tak jen připomínku.
Možná to nepotřebuješ slyšet, ale já musím vědět, že jsem to řekla.
Miluju tě.
Jsem na tebe hrdá.
Jsem hrdá na nás.
- Co ty tady? - To bych se mohl ptát i já vás.
Volná hodina. Skupinové studium.
Kdo je ona?
Chodíme spolu.
Nejsi můj typ.
Musíme toho hodně probrat.
Tak se odebereme nahoru.
Můj typ je on.
Isaac může jít taky.
- Pak to vysvětlím, tati. - Nevadí mi, že nejsi ve škole.
Známky máš dobré. Jen si chci promluvit.
- Teď se to nehodí. - Scotte.
Musíme si promluvit.
Lydie?
Myslíte tu zrzku.
Ano! Dobře. Pokrok.
Teď nám jen řekni, kde je.
Dobře.
Když mi to řekne.
Když ti to řekne?
Zeptáš se jí?
- Už se stalo. - Perfektní.
Co říkala?
Říkala…
že nechce, abyste ji našli.
- Taky dobře. - Jo.
Tati, nepočká to do zítřka?
Přesně to říkám už dlouho.
Pojď sem.
Vidíš tohle?
Ten důlek na podlaze…
Je od tvojí hlavy.
Noc před tím, než jsem odešel…
jsme se s tvou matkou hádali.
Vyšels z pokoje. Chytil jsem tě za ruku. Tys ucukl.
A spadls.
Skutálel ses po schodech.
Na nějakých 20 sekund jsi ztratil vědomí.
Když ses probral, nic sis nepamatoval.
Máma mi řekla, ať ještě tu noc vypadnu.
Tehdy jsem se napil naposledy.
A proto jsem odešel.
- Kde to jsme? - V kojotím doupěti. Ticho.
Viděls, kdo střílel? Víš, kdo to je?
Ne, neměl jsem čas.
Koho jste ještě naštvali?
Úplně všechny.
Bylo jen otázkou času, než nás někdo najde.
V nábojích byl vlčí mor.
Jestli vás odsud rychle nedostanu, jed se rozšíří.
Buďte zticha.
Hned se vrátím.
- Je to jen nápad. - Isaacu, mučit ji nebudeme.
- Myslím postrašit. - Ani psychologicky.
Fajn. Tak co tohle?
Říkals, že leccos slyší.
Není teda jako Lydie?
Bánší?
Něco ti ukážu, tati. Vidíš tenhle parapet?
Na prvním skateboardu jsem si tam zlomil klíční kost.
Ten býval skleněný, dokud jsem tam nespadl při chytání lakrosového míčku.
Na tváři jsem měl tři stehy.
Tenhle dům je nehod plný. Ty schody?
Možná to byla nehoda. Možná něco horšího.
Ale já se uzdravil.
Nemusíš se mi omlouvat.
Takže…
Uvidíme se na předávání diplomů.
Nebo kdykoliv se zase ukážeš.
Soustřeď se na zvuky kolem.
Na to, co slyšíš. Soustřeď se na ticho.
Naslouchej tichu.
- Soustřeď se na ticho. - Naslouchej tomu…
Necháš to na mně, Isaacu? Prosím tě.
Mám s bánší víc zkušeností.
A pacienty psychiatrie.
- Tak zvedne ho někdo? - Co jako?
- Telefon. - Jaký telefon?
Telefon.
Aha, telefon. Můj telefon? Ano.
Haló.
Ano, sedí přímo přede mnou.
To je pro tebe.
Říká coup de foudre.
Coup de co?
Coup de… To je španělsky?
Francouzsky.
Je to francouzsky.
Nevím, kde je.
Ale vím, že tě od toho bude chtít držet co nejdál.
Tak to mě neměla nechat magicky spravit samurajský meč.
Vím, že to pro tebe bude hodně zvláštní.
Budeš se toho muset hodně rychle naučit.
Jo, třeba deskové hry?
V Koreji mu říkáme baduk.
Existují různé styly hry.
Agresivní. Pasivní.
Ortodoxní.
Poznáš, kdo je kdo?
Vím, že ty jsi černá.
Začátečník vždy začíná.
Bílý je nogicune.
Ale ty kameny jsou zahrané ve stylu tvé matky.
Agresivně.
Ale rozmístila je, aby představovaly nogicune.
Víš to jistě?
Co mi uniká?
- Scotte? - Víme, kde je Lydie.
Na zemi jsem našel tyhle.
- To nebyla Araya, že ne? - Asi ne.
Její vypadají jinak.
To není možné.
- Allison? - Našli ji. Scott ji našel. Našli Lydii.
Hned vyrážím.
- Allison, musíš počkat. - Nemůžu, tati.
- Počkej na mě. - Není čas. Už je noc.
- Není čas, tati. - Počkej, Allison, počkej!
Jsi v pohodě?
Jo. Nedělej si kvůli mně starosti.
Musím to říct. Vypadáš na umření.
Jsi bledý, pohublý a vypadáš čím dál hůř.
Všichni si to říkáme.
Bude tvoje druhé já vypadat čím dál líp?
Co když se mu něco stane?
Myslíš jestli když umře on, tak i já?
Je mi to fuk.
Hlavně když kvůli mně neumře nikdo další.
Pamatuju si všechno, co jsem udělal.
Jak jsem do tebe vrazil ten meč. Jak jsem jím otáčel.
- Tos nebyl ty. - Ale pamatuju si to.
Něco mi slibte.
Nikomu se kvůli mně nesmí nic stát.
Jsi nervózní, že ano?
Víš, že se blíží.
Víš, že tě zabijou.
Přesně proto tě držím tak blízko.
Neděláme to poprvé.
Před pár týdny jsme stáli úplně stejně
a zachránili jsme Maliu, vzpomínáte?
To byl někdo cizí.
Tohle je Lydie.
- Jdu zachránit kamarádku. - Já kamaráda.
Mně se jen nechtělo dělat úkoly.
Kiro…
otoč se a vrať se domů.
- I se svými přáteli. - Nemůžu.
Když jsem viděla hru, došlo mi, s kým vlastně hraju.
S tebou.
Je tady.
Tudy.
Odvolejte je.
Myslíte, že ho dostanete živého?
Že ho zachráníte?
- Co když ano? - Já to zkoušela před 70 lety.
- Váš přítel je pryč. - Víš to jistě?
Nebo když nemusí umřít Stiles, třeba nemusel ani Rhys?
Vidím, že teď už liška nejsem, Kiro.
Jsi jí ty.
Ale nogicune je stále démon, kterého musím zničit já.
Jsou tady.
A nepotřebuju křičet, abych věděla, že tě zabijou.
Dobře. Přesně proto tady jsi.
Abych věděl, kdy budou dost blízko.
Až se bude blížit moje smrt.
Tohle totiž můžu udělat, jen když jsou blízko.
- Mami? - Co je to?
Co to znamená?
Že došlo ke změně majitele.
Teď patří mně.
- Lydie? Jsi v pořádku? - Ne.
Ne, ne!
- Co tady děláte? - Jdeme pro tebe.
Neměli jste sem chodit.
- Nedostali jste můj vzkaz? - Co se děje?
Kdo ještě je tady?
Kdo s vámi přišel?
Jak je zastavíme?
To nejde!
Lydie…
Nemůžu…
Allison!
Allison.
Našli jste ji? Je v pořádku? Je Lydie v bezpečí?
Jo, je v pořádku.
- Jo? - Jo.
Nejde to.
Nemůžu ti vzít bolest.
To proto, že to nebolí.
Ne.
To nic.
Allison.
To nic.
To nic. Je to dokonalé.
Jsem v náručí své první lásky.
Prvního člověka, co jsem kdy milovala.
Kterého budu vždy milovat.
Miluju tě.
Scotte.
Scotte McCalle.
Ne, prosím tě, ne.
Allison, ne, prosím tě.
Musíš to říct tátovi.
Řekni mu…
Ne.
Překlad titulků: Ondřej Kavka