Tidigare på "Teen Wolf":
-Det är han som tar kropparna. -Jag vet vart han tar dem.
Nån skapar övernaturliga varelser med naturliga medel.
Silver betyder att det är över.
Då vet de att det har misslyckats.
-Försvinn inte. -Jag vill inte skada nån.
Jag tror att jag har förändrat nåt.
Jag vet inte hur jag ska fixa det.
Min astma är tillbaka.
Jag vet inte hur, men nu är den lika allvarlig som den var förut.
Nu har jag inhalatorn på mig hela tiden, precis som förut.
Det har gått fem dagar.
Vi har varken sett nya chimärer eller Fruktans läkare.
Vi går i skolan och låtsas som om inget har hänt.
Men alla verkar veta.
Man går igenom korridorerna, och ingen ler, ingen skrattar.
Det känns som om alla vet att nåt är på väg att hända.
De vet bara inte vad det är eller hur illa det kommer att bli.
När jag känner att jag borde göra nåt tar jag fram inhalatorn-
-som om jag ska ta en puff och komma på en lösning som räddar alla.
Men jag vet inte vad jag ska göra.
Jag tror inte att nån gör det.
Det kanske är därför inga pratar med varandra.
Ibland lägger vi inte ens märke till varandra.
Det är nog okej för vissa av oss.
Att inte prata gör det lättare att bevara hemligheter.
Jag vet inte om nån ljuger om nåt.
Det är kanske mer som tysta lögner.
Den värsta lögnen kanske är att ingen har berättat för Stilinski om Parrish.
Fast Parrish vet inte heller.
FÖRSÖK ATT INTE TAPPA BORT DET HÄR
Han tycks inte minnas att han tog kropparna-
-och han är nog bara farlig om man kommer i vägen för honom.
Om Stilinski visste skulle han ställa sig i hans väg.
Lydia och Stiles försöker hitta kropparna, vilket betyder hitta nemeton.
De kör runt och letar i hela skogen.
Sist vi hittade den-
-var tre av oss nästan tvungna att drunkna i isvatten.
Vi är inte de enda som letar efter chimärer.
Stilinski har fått alla att leta efter nästa mål-
-förhöra alla som är genetiska chimärer-
-alla som har två uppsättningar DNA.
Ingen vet egentligen vem de letar efter.
Vissa tror att det är en seriemördare.
Vissa vet nog att det är värre än så.
De två chimärer vi känner till, Hayden och Corey-
-är okej båda två.
Nej, bättre än okej. De läker snabbare och blir starkare.
De behöver inte vår hjälp.
De vill nog inte ha den.
Jag har inte hört från Kira.
STÄNGT TILLS VIDARE
Jag börjar oroa mig mer och mer för Deaton.
Nåt är på väg att hända.
Det enda jag kan tänka på är, vad kan jag göra om jag inte ens kan andas?
Du låter som om du försöker be om ursäkt.
Du kom tillbaka och letade efter en Alpha. Jag är ledsen att du hittade mig.
Jag är inte ledsen.
Vill du vara med i flocken?
Scott, jag står bakom dig-
-oavsett vad som händer.
Tro mig, det kommer att bli illa.
Det räknar jag med.
Jag behöver mer tid.
Lyssnar du? Jag behöver mer tid, sa jag.
Perigeum-syzygy.
Supermånen. Vi kommer att veta vid perigeum-syzygy.
-Hayden då? -Misslyckande.
Nej, inte med mig.
Misslyckande kompromissar experimentet.
Jag höll Scott ur er väg. Jag gjorde allt ni ville.
-Nu behöver jag Hayden levande. -Betydelselöst.
Ni lovade mig ett paket.
-Vi har inte lovat nåt. -Jag behöver henne levande.
Bara tills perigeum-syzygy.
Det här ser inte ut som nån operationssal.
Det kanske är mer som en fältstation.
Jag börjar undra om vi ödslar vår tid-
-i jakt på potentiella chimärer-
-när vi kanske borde leta efter misslyckandena.
-Hur då? -Vi ger alla sheriffer...
-...UV-ljus. -Vad ska UV-ljus visa oss?
Kvicksilver.
Vi ses på historian, okej? Sen lunch.
Jag har matte efter det.
Vi ses när det ringer ut för rast.
De kommer bara ut när det är mörkt, va?
Du behöver inte titta till mig varje timma.
Jag vill göra det.
Okej.
Det blir bra, ska du se.
Berätta inte för nån.
Du får inte berätta för nån.
Det är som om den inte vill bli hittad.
Den kanske vet att vi sena till skolan-
-för att vi har varit här två gånger.
Skit.
-Kan vi prata med Parrish nu? -Vänta.
Om nemeton är täckt av kroppar, borde inte du hitta dem?
-Jag? -Ja, det är ju vad du gör.
-Du är en banshee. Du hittar kroppar. -Bansheen har en dålig dag.
-Ska vi prata med Parrish? -Det kan vi inte.
Varför inte?
För att en av kropparna...
En av dem kan vara...
Vad då?
En av dem kan vara en ledtråd.
Jag går nu. Jag ska säga till Parrish att det är han som tar kropparna.
Det är alltid bättre när de vet.
Då bör han få veta att han är skyldig mig en Jeep.
Hej.
-Vad gör du? -Inget.
Kom ihåg att det är fullmåne i morgon. Du har nog redan börjat känna det.
-Jag vet. -Det är supermåne.
-Den kommer att vara närmare... -Ja, jag vet vad det betyder.
Okej.
Kom ihåg att jag finns här för dig.
Tänker du kedja fast mig igen?
Jag menade bara att vi borde hålla ihop.
Så att vi kan skydda varandra.
Vi kan inte skydda nån.
Är du säker på att det är Parrish som tar kropparna?
Det är vad som händer i hans dröm enligt Lydia. Om hon hittar nemeton-
-kommer hon att hitta Donovan.
-Förlåt. -Hon kommer även att hitta Josh.
Det kanske hon borde.
Det är nog annorlunda nu för Scott, särskilt efter vad han gjorde mot Corey.
Han klandrar oss nog inte för att vi försvarar oss.
Han kommer inte att klandra dig.
-Du blir allt starkare. -Hur stark ska jag bli?
Låt oss ta reda på det.
Ja.
Betyder det att jag är deras framgång?
Jag vet inte.
Men Scott kanske gör det.
Jag vet att sist du såg honom så var det inte hans bästa dag.
Men han försöker hjälpa till, mer än de flesta skulle.
-Menar du allvar? -Varför inte?
Varför berättar du om nyckelkorten?
Systemet loggade två namn vid tidpunkten för nödsamtalet.
Theo Raeken och din son Stiles.
-Är du säker på att han är skyldig? -Absolut.
Du behöver bara vänta.
Om de är skyldiga kommer de att begå ett misstag till slut.
Det gör de alltid.
Du, jag måste prata med dig om en sak.
-Är du okej? -Det handlar inte om mig.
Det är nåt jag borde ha berättat för länge sen.
Vad är det?
Det handlar om Stiles.
Vänta. Hör du?
Är det polisen?
Det är en ambulans.
Han började blöda överallt. Jag vet inte...
Låt dem inte göra det. Låt dem inte döda mig!
Scott, vi måste följa efter. Vi måste skydda honom, eller hur?
Kom igen, Scott.
Scott.
Scott, det här är vad du gör.
-Det är Corey, eller hur? -De tar honom till sjukhuset.
Då står jag på tur. De är ute efter mig.
De är ute efter oss alla. Vi måste härifrån.
Vad ville du prata med mig om?
Det kan vänta.
Berätta om nåt är på tok.
Vi måste alla börja prata igen.
Det här är nog inte den bästa platsen.
Kommer jag att bli arg?
-Inte på mig. -Du kan prata med mig, Theo.
Öppna handskfacket.
Den tillhörde Stiles.
Han tappade den i skolan.
När då?
När han dödade Donovan.
Vad pratar du om?
Du vet att han skadade axeln, va? Du kände blodlukten.
Det var Jeepen. Han sa att motorhuven föll på honom.
Nej, det var Donovan. Han hoppade på Stiles på biblioteket.
Jag såg bara slutet. När jag såg vad Stiles gjorde-
-kunde jag inte stoppa honom.
Jag borde inte berätta det här.
-Du borde höra det från honom. -Berätta.
Jag såg Donovan falla.
Stiles slog honom med skiftnyckeln.
Han slog och slog.
Det kanske var för att han hotade att döda hans pappa-
-eller så kanske Stiles bara fortsatte att försvara sig-
-men han bara fortsatte att slå honom.
-Det är inte möjligt. -Han krossade grabbens skalle.
Jag hörde när den sprack.
När jag fick bort Stiles var halva Donovans skalle intryckt.
Det såg inte ens äkta ut.
Jag försöker intala mig själv att det var självförsvar.
Det var självförsvar, men...
Jag är ledsen, Scott.
Jag har aldrig sett nåt liknande. Jag har aldrig sett nån vara så arg.
Du borde prata med Stiles.
Du måste prata med honom.
Ett av de vanligare biologiska vapnen, mjältbrand-
-användes av Tyskland i första världskriget-
-och i mänskliga experiment av japanerna under andra världskriget.
Perigeum-syzygy
Beth, var snäll och stäng din dator.
Jag tänker inte be dig igen.
Beth?
Malia, behöver du gå på toaletten så är det en i taget.
Tänker du gå hem bör du fundera på dina sjunkande betyg.
-Hon behöver hjälp. -Inte av dig.
Du vet vad som pågår, eller hur?
Jag vet att jag skulle vilja se dig ta examen med godkända betyg.
Du vet mer än så.
Jag tror att ni bör fokusera mer på ert skolarbete. Allihopa.
Om det här stället är så viktigt, varför visade du det inte förut?
-Det är inte så lätt att hitta. -Ska vi lägga in det på GPS:en?
Inte precis.
Hur ska vi hitta det?
För jag minns inte att jag var i närheten av en enorm stubbe.
Jag tror att du redan börjar minnas.
-Hur vet du det? -Du gjorde just en högersväng.
Beth, är allt som det ska?
Varför pratar du med mig? Du känner inte mig.
-Du vet inget om mitt tillstånd. -Vad då? Vad menar du?
Mitt tillstånd.
Du vill inte vara ensam.
Skämtar du? Beth.
De är redan här.
Det här var inte de.
Det var Corey.
Malia? Hör du, vad hände?
Jag hatar det här.
Jag hatar att förlora. Jag är inte som Scott.
Jag orkar inte med ännu en kropp-
-ännu ett nederlag.
Vakterna letar fortfarande.
Jag har inte heller sett nåt.
Nu är de här.
Det är bäst vi går.
Vi måste hitta Hayden.
För Guds skull, Lydia, svara i telefon.
Vi har en till död chimär, så nu är det nog dumt-
-att vara ensam med Parrish.
Om han kommer för att ta kroppen, försök inte hindra honom, Lydia.
-Nåt som ser bekant ut? -Inget.
Jag försöker, men allt ser bara ut som skog.
Du kanske tänker på det för mycket.
Det kanske är något du måste känna.
Hur ska jag göra det?
-Vad gjorde du så för? -För att få dig att sluta tänka.
-Ska det här motivera mig? -Nej.
Det ska få dig att sluta tänka.
Ge rättsläkaren fem minuter, okej?
Kom hit.
-Var är Scott? -Han letar efter Liam.
-Han tror att han är med Hayden. -Jag måste prata med dig.
Bara dig. Kom.
Behöver jag en advokat?
Säg det, du.
Stiles var inte där.
Donovan var där.
-Han var en chimär. -En wendigo.
Han letade efter Stiles.
Han skulle döda honom.
Donovan sa att han ville döda Stiles framför dig.
När han såg mig försökte han få mig att berätta var Stiles var.
-Vad sa du till honom? -Ingenting.
Han gav sig på mig.
Jag försökte få bort honom.
Det enda jag tänkte var att jag inte fick låta honom döda mig eller Stiles.
Jag försökte klättra upp, men han började dra ner mig.
Sen lossnade balkarna från byggställningen.
När jag tittade tillbaka hade en gått rakt igenom honom.
Jag visste inte vad jag skulle göra. Jag ringde 112, men när polisen kom-
-var kroppen borta. Blodet också.
Allt var bara borta, och jag visste inte vad jag skulle göra.
Så jag gjorde inget.
Jag är ledsen.
Jag visste inte vad jag skulle göra, så jag gjorde inget.
Okej.
-Kan du kombinationen? -Tolv, 34, 56.
Det är...
Ja, Phil är en idiot.
Min syster kommer att bli utom sig av oro för mig.
Vi kommer på nåt att säga till henne.
Hur långt ska vi gå?
-Så långt vi behöver, antar jag. -Tänk om jag blir som Tracy?
Tänk om jag sårar dig?
Jag kommer över det.
Åh, Gud.
De är här.
Jag måste rapportera det. Nej, jag måste ange mig själv.
-Det är nog ingen bra idé. -Du sa att det är jag som tar kropparna.
Jag har attackerat andra poliser. Det är ett brott.
-Jag borde inte vara nära dig. -Jag är inte rädd.
-Jag är rädd för mig. -Vad som än händer...
...så tycks det bara hända när det finns en kropp. Förutom det-
-är du ganska trevlig, och du är en rätt bra vicesheriff.
Väldigt bra, och jag vill fortsätta vara det.
Att välta Jeepar och attackera kollegor är inte direkt att skydda och tjäna.
-Jag döljer mördade tonåringars kroppar. -Du döljer dem inte...fast...
-...kanske gör du det. -Vad?
Det är vad vi bad Stilinski att göra med Tracy.
Du döljer inte kroppar. Du döljer det övernaturliga.
-Vad är skillnaden? -Du kanske håller hemligheten säker.
-Det kanske är en del av vad du gör. -Jag är vicesheriff.
Du är inte bara en vicesheriff, och du är inte en av skurkarna.
Du visade att min dröm var äkta. Men du har inte hört resten.
Varje gång jag bär en kropp till nemeton lägger jag ner den och-
-lägger till en till dem som redan är där.
Hur många?
Hundratals, Lydia.
Spring, Hayden!
Få Hayden härifrån. Gå.
Hayden!
-Jag behöver mer tid. -Perigeum-syzygy.
Till dess.
Perigeum-syzygy.
Var är Hayden?
Jag är okej.
Jag menar det, jag tror att jag är okej.
Jag såg nålen gå in. Hennes ögon fylldes med kvicksilver.
De blev helt silverfärgade.
Hon ser ut att vara okej.
-Hon kanske läker. -Eller så kanske hon inte gör det.
Nåt kanske håller på att hända inuti henne?
Åk till djurkliniken.
Jag möter er där.
Håll henne vaken.
Det är nog dumt att låta henne somna.
Hayden?
-Du måste hålla dig vaken. -Jag är så trött.
Jag vet, men du får inte somna.
-Hur hjälper vi henne? -Vet inte.
När det är stormhatt bränner man ut det-
-men jag vet inget om kvicksilver.
Speciellt inte om en sort de har ändrat.
-Kommer hon att repa sig? -Problemet är att hon inte är som vi.
Ingen av dem är det. De är som billiga kopior.
-Hon kanske inte är lika stark som vi. -Eller läker som vi.
Hon är ingen riktig varulv.
Om vi gör henne till en då?
Bra idé, förutom att du och jag inte kan göra det.
Men Scott kan.
Vad tror han att han håller på med?
Skyddar oss.
-Mot vem? -Sig själv.
Nej!
Jag förstår nu varför du satte mig vid ett skrivbord i sex månader.
Parrish, vi kan inte ha dig här.
Det har dykt upp en till kropp, va?
Två, faktiskt.
Det är jag som tar dem.
Jag vet inte varför, och jag minns inte att jag har gjort det.
Om det var jag på bårhuset så är jag farlig.
Du får inte släppa ut mig.
Du får inte.
Förlåt. Jag hade problem att starta jeepen igen.
Det håller knappt ihop.
Jag fick varken tag i Malia eller Lydia.
Scott?
Var hittade du den där?
Är den din?
Varför sa du inget?
Jag tänkte göra det.
Varför sa du inget när det hände?
Jag kunde inte.
Dödade du honom?
Dödade du Donovan?
Han tänkte döda min pappa.
Skulle jag ha låtit honom göra det?
Du skulle inte göra det här.
Det ska ingen av oss.
Tror du att jag hade nåt val?
-Man har alltid ett val. -Jag kan inte göra det du kan göra.
Jag vet att du inte hade gjort det.
Du hade säkert listat ut nåt.
-Jag hade försökt. -För du är Scott McCall.
Du är en sann Alpha. Men alla kan inte vara det.
Vissa av oss måste begå misstag.
Vissa av oss måste bloda ner händerna ibland.
Vissa av oss är mänskliga!
Så du dödade honom?
Han tänkte döda min pappa.
Sättet det hände på, efter en viss gräns-
-är det inte självförsvar längre.
Vad snackar du om? Jag hade inget val.
Du tror mig inte ens, va?
Jag vill göra det.
Okej, så tro mig då.
Scott, säg att du tror mig.
Säg det.
Säg att du tror mig.
Vi kan inte döda människor vi försöker rädda.
Säg att du tror mig.
Vi kan inte döda folk.
Tror du på det?
Vad ska jag göra åt det här?
Vad vill du att jag ska göra?
Berätta hur jag ska lösa det här, okej?
Snälla, berätta. Vad vill du att jag ska göra?
Oroa dig inte för Malia eller Lydia.
Vi ska hitta dem.
Du kanske-
-borde prata med din pappa.
Jag tror att hon är döende.
Det måste vara kvicksilverförgiftning.
Scott, minns du vad du lovade?
Du skulle göra allt för att rädda henne.
Om hon är en riktig varulv så kan vi rädda henne.
Du måste ge henne bettet.
Nej.