‫בפרקים הקודמים...
‫סגן, הגיע הזמן שאתה והאלטר אגו שלך ‫תערכו היכרות ראויה לשמה.
‫מי שאורב בתוך החיה נועל נעל במידה 44. ‫-עם הדם של פאריש על הסוליה.
‫אתה אומר שהדבר הזה יהיה שם הלילה?
‫אני אומר שאנשים ייהרגו. ‫-מצאת את מה שאתה מחפש?
‫לא, אבל מצאתי משהו שייתן לנו תשובה לשאלה.
‫מי החיה?
‫- 1760 אמריקה הצפונית, טריטוריה צרפתית -
‫מרסל.
‫"מארי-ז'אן היקרה
‫הלוואי שהיו לי חדשות טובות יותר,
‫אך גם בתמיכת בעלי בריתנו האינדיאנים,
‫אנחנו מפסידים במלחמה הזאת לבריטים.
‫הגיעו לאוזנינו הידיעות שמונטריאול נפלה.
‫גם מרסל וגם אני נפצענו.
‫כל מה שמחזיק אותנו בחיים ‫הוא התקווה שנראה שוב את הבית
‫ושנראה אותך, אחותי."
‫אסור לכם להיות כאן.
‫אל תתקרבי.
‫אתה לא מבין. באתם להסתתר במקום הלא נכון.
‫שקט. ‫-יש משהו בחוץ,
‫משהו אחר, חוץ מהחיילים הבריטים.
‫מה זאת אומרת "אחר"? ‫-יצור של הלילה.
‫אל תקשיב לה.
‫משנה צורה.
‫שד.
‫מאיזה סוג? ‫-סבסטיאן.
‫שד מאיזה סוג?
‫שד-זאב.
‫פתחו את הדלת!
‫למען השם, פתחו את הדלת!
‫בבקשה! פתחו!
‫הצילו!
‫אותו מכתב מצא לבסוף את דרכו ‫לידיה של אישה צעירה,
‫ציידת מיומנת שאחר-כך תתייצב מול החיה
‫כשאין בידיה אלא כידון עם חוד פלדה.
‫ההיסטוריה תזכור אותה כעלמה מז'בודן.
‫אך שמה האמתי היה מארי-ז'אן.
‫אולי מישהו צריך להקים אותה לתחייה.
‫אל תלך.
‫החלומות שלי הם לא כמו שלך, לידיה.
‫אני לא רק מבשר המוות.
‫אני סיבתו.
‫ג'ורדן... ‫-תני לו ללכת.
‫למה?
‫כי גם אם אנחנו מאמינים ‫שפאריש יכול להביס את החיה,
‫איש מאתנו לא חושב ‫שהוא תקוותנו היחידה לעצור אותה.
‫מה זאת אומרת? ‫-אנחנו חושבים שיש עוד תקווה.
‫את.
‫קדימה.
‫השולחן!
‫בסדר.
‫ליאם. ‫-אני בסדר, אני בסדר גמור.
‫מה? זה חמור?
‫לא. ‫-מאוד.
‫בסדר.
‫מה אתם עושים בדרך כלל כשזה קורה?
‫אני בדרך כלל מתעלף. ‫אני עוד עלול לעשות את זה.
‫סטיילס! ‫-בסדר. בסדר.
‫בסדר.
‫סקוט עשה את זה עם כאב. ‫הוא ידע להפעיל את זה.
‫כאב הופך אותך לאנושי. ‫-כבר כואב לו.
‫טוב, בסדר, אבל אולי אם נוסיף עוד קצת ‫זה יעזור לסלק את הכאב.
‫לסלק את הכאב.
‫בסדר. בפעם הבאה אנשק אותו.
‫מארי-ז'אן הייתה דומה לך מאוד, לידיה.
‫היא פקפקה ביכולות שלה,
‫ולמעשה, פעם היא פקפקה ‫באותה מידה גם בעל-טבעי.
‫- מחפשים את החיה -
‫תודה, מארי-ז'אן.
‫אל תזנחי את התקווה.
‫שמה היה אגנס מורג.
‫היא הייתה בת 11,
‫אחת עשרה.
‫נקרעה איבר אחר איבר.
‫לא נשאר ממנה מספיק לקבורה ראויה לשמה.
‫אני יודע היטב.
‫אני גם יודע שכל דיווח חדש סותר את קודמו.
‫יש האומרים שהוא חלק צבוע, חלק זאב,
‫שפרוותו אדומה, פרוותו שחורה,
‫שהוא שסוע פרסה, שיש לו פס לאורך הגב.
‫אנחנו יודעים שהוא הורג בלילה.
‫הוא מתנפל על הראש והצוואר. ‫זה דבר שידוע לנו בוודאות.
‫הוא לא יעצור.
‫במקום שהזאב מוצא טלה, שם הוא יחפש עוד.
‫אבל הוא לא אוכל את קורבנותיו. ‫הוא הורג לשם השעשוע.
‫שום בעל חיים לא הורג בשביל שעשוע. ‫-זה לא בעל חיים.
‫תאמר את זה למלך.
‫שמעתי שאולי הוא ישלח ‫משלחת של ציידים מקצועיים משלו,
‫אבל עד אז אנחנו צריכים מתנדבים ‫למשלחת הציד שלנו,
‫במיוחד מישהו שינהיג אותה.
‫למה לבקש מתנדבים? ‫כולנו יודעים מי הצייד הכי טוב בז'בודן.
‫מארי-ז'אן ואלה,
‫אחותי.
‫מנוול!
‫מרסל, חזרת הביתה!
‫בוא, בוא, סבסטיאן.
‫טוב שחזרת, מרסל. ‫-אל תדאג, ידידי.
‫העבודה שלך מחכה לך.
‫אני לא אתווכח עם אחיך, מארי-ז'אן.
‫מה את אומרת?
‫מארי ז'אן? ‫-מארי ז'אן!
‫נו?
‫תיעתרי לקריאה שלהם?
‫אני צדה בעלי חיים, לא שמועות.
‫אמיל?
‫אלוהים אדירים... בני.
‫אמיל.
‫מצאתי אותו ביער.
‫הוא לחש לי את מילותיו האחרונות.
‫מה הן היו? ‫-"לה בט."
‫החיה.
‫מסיה טולבר, ‫אני לא יודעת איזה יצור עשה את זה,
‫אך משלחת הציד תצא עם שחר.
‫למה הוא לא הזהיר אותה?
‫הוא סיפר לה כל מה שהם ראו בזמן המלחמה.
‫כמו שאמרתי,
‫מארי-ז'אן הייתה ספקנית.
‫אתה מאמין בזה?
‫לא ידעתי שאתה מאמין באמונות טפלות.
‫אני לא צריך להאמין במשהו שראיתי במו עיניי.
‫ואני עברתי בכל ס"מ ביער הזה
‫וצדתי כל יצור שנמצא תחת השמש.
‫אבל לא תחת הירח.
‫אתה מנסה להפחיד אותי?
‫אני מנסה להזהיר אותך.
‫את תצטרכי יותר מפלדה רגילה ‫כדי לעצור את החיה.
‫הם חיפשו מעלות השחר עד הדמדומים
‫בתקווה למצוא את החיה במקום שבו היא ישנה.
‫אך הם ידעו ‫שקרוב לוודאי שייתקלו בה רק עם רדת הלילה.
‫זה קרה מיד אחרי חצות. הלפיד הראשון כבה.
‫להתכופף!
‫זה... זה לא היה זאב!
‫ודאי שלא, שוטה.
‫זה היה אדם-זאב.
‫- יציאה -
‫איפה סטיילס? תסתכל עליי.
‫אתה יודע איפה סטיילס? ‫-אני לא יודע.
‫בריידן, זאת אני.
‫אני בבית הספר ואנחנו זקוקים לך.
‫תביאי את הרובה שלך.
‫תביאי את כל הרובים שלך.
‫קדימה.
‫צאי, צאי מהחלון!
‫לכי!
‫לידיה?
‫משהו קורה.
‫עכשיו? ‫-אני לא יודעת,
‫אבל משהו לא בסדר.
‫אני לא יכולה להישאר כאן.
‫את צריכה לשמוע את שאר הסיפור.
‫למה שאני אקשיב לך?
‫הוא מכיר אותו טוב מכולנו.
‫לפי כל מה שקראתי, ‫את החיה הרג ז'אן שסטל.
‫מי אמר לך את זה?
‫האינטרנט?
‫אם זה מקור המידע הכי אמין לך,
‫מוטב שתלכי.
‫מה קרה אחר-כך?
‫אנרי הביא את מארי-ז'אן לביתו,
‫מקום שמוגן על ידי מעגל של עצי סורבוס.
‫מה זה?
‫סורבוס.
‫וזה? ‫-דבקון.
‫תניחי את זה, בבקשה.
‫למה יש לך את כל זה?
‫כדי להגן על עצמי.
‫העברתי...
‫מחצית מחיי
‫באיסוף הכלים והכישורים ‫שיאפשרו לי לשרוד אדם-זאב.
‫אני יכול ללמד אותך, אם... את רוצה לדעת.
‫לא מעניין אותי לשרוד אדם-זאב.
‫אני רוצה לדעת איך להרוג אדם-זאב.
‫תעלו למעלה.
‫מארי-ז'אן ידעה שהיא לא יכולה ‫להוציא עוד משלחת ציד
‫כשהם חמושים בדבקון ובגרגרי סורבוס.
‫היא הייתה זקוקה ליתרון. ‫היא הייתה צריכה להכיר את האויב.
‫לכבוד המתים.
‫אני מצפה מכולם לשתות.
‫תודה.
‫למתים.
‫למתים! ‫-למתים!
‫מרסל.
‫אני אטפל בו.
‫בוא, מרסל, נצא לבר.
‫יש לך בד?
‫משהו לעטוף בו את היד שלך? ‫-כן. במרתף.
‫תמצאי את מה שאת מחפשת...
‫במרתף.
‫קדימה.
‫שחררי את החץ.
‫תעשי את זה, מארי-ז'אן.
‫קדימה, תני לחץ לעוף.
‫שחררי אותו, מארי-ז'אן.
‫בבקשה.
‫שחררי אותי.
‫אתה לא הרוצח.
‫אתה מחפה עליו.
‫מארי-ז'אן התעמתה עם אחיה ‫ברגע שהיא נכנסה חזרה לפונדק.
‫הרגת ילדים.
‫אני הורג כל מי שמעז לעבור בדרכי.
‫למה? ‫-זה מה שאני, מה שנעשיתי.
‫שמעת את הסיפור ההוא על מה שקורה ‫למי ששותה מי גשם מטביעת רגל של זאב.
‫הוא הופך לשד-זאב.
‫לכי.
‫קדימה.
‫ספרי להם שזה אני
‫ואז תראי אותי קורע אותם לגזרים בתוך דקות,
‫עד אחרון האנשים במקום הזה.
‫אתה מפלצת.
‫חיה, מארי-ז'אן.
‫החיה.
‫לא תתפסי אותי.
‫ולא תהרגי אותי.
‫אנחנו משפחה, מארי-ז'אן.
‫אנחנו משפחה.
‫הספקנית הפכה למאמינה אדוקה בלילה ההוא.
‫ולכן חזרה מארי-ז'אן לאנרי
‫כדי למצוא דרך להרוג את החיה וגם את אחיה.
‫ייתכן שמכה אחת לא תספיק.
‫צריך משהו שחותך עמוק יותר.
‫חרב?
‫גרזן?
‫מישהו שינצל את משקל החיה נגדה.
‫אני חושב שיש לי רעיון.
‫לא באמת חשבת שיש לך סיכוי ‫נגד הדבר הזה, נכון?
‫לא.
‫אבל קלטתי את הריח שלו.
‫מארי-ז'אן ניסתה לצוד ‫את סבסטיאן במשך שלוש שנים,
‫עד שלבסוף דחקה אותו לפינה ב-1767.
‫לא נשאר לאן לברוח, אחותי.
‫את חושבת שהפציעה הקלה הזאת תעצור אותי?
‫אני החיה המפחידה והמפורסמת מז'בודן.
‫וכשאני אסיים להרוג,
‫כולם ידעו.
‫אעשה מעשי זוועה כאלה
‫שההיסטוריה כולה תזכור את שמי.
‫איש לא יזכור.
‫דמנטיו ממוריאה?
‫את רוצה שהם יקחו את שמי? את שמנו?!
‫מה? מה זה?
‫לא פלדה רגילה.
‫חונק זאב וסורבוס
‫שחושלו בדמנו תחת אורו של ירח מלא.
‫ההיסטוריה אולי תזכור אותך, סבסטיאן,
‫אבל רק כחיה.
‫דמנטיו ממוריאה?
‫הם מחקו כל פרט על אודותיו,
‫כל מסמך שהוא חתם עליו, ‫כל פריט שהיה בבעלותו.
‫הם שרפו הכול.
‫השם סבסטיאן ואלה ‫נשכח למשך למעלה מ-150 שנה.
‫אבל כשהוא ייזכר...
‫כשהחיה תיזכר בשמה, הנער שבפנים יישכח,
‫ייעלם לעולמים.
‫אבל מארי-ז'אן לא עשתה את זה לבד.
‫היא מעולם לא הייתה לבד.
‫היא קיבלה עזרה מאנרי, מהשופט,
‫מהעיר, ואפילו ממרסל.
‫אנחנו צריכים את פאריש.
‫אני הולכת לחפש אותו.
‫לידיה, הוא מסוכן.
‫הוא משנה צורה, ‫וכזה שרק מתחיל להבין את כוחו.
‫ואני לא? ‫-את שונה.
‫יש לך יכולת להגיע לעל-טבעי. ‫הוא פועל באמצעותך,
‫אבל הוא לא שולט בך. ‫-מאין אתה יודע?
‫למה אכפת לך?
‫למה אתה בצד שלנו פתאום?
‫כי זה גם השם שלי.
‫מארי-ז'אן לא עזבה את אנרי אחרי מות אחיה.
‫ויחסיהם הפכו ליותר משותפות.
‫הם נישאו והיא לקחה לה את שמו,
‫ארג'נט.
‫מארי-ז'אן
‫הייתה הציידת הראשונה.
‫גם שמנו ייזכר, לידיה, ‫כשמם של אלה שהרגו החיה.
‫אבל אני לא ארג'נט.
‫ואני לא אליסון.
‫סקוט, חכה.
‫אתה פצוע.
‫אתה חייב להאט.
‫סקוט?
‫מה אתה עושה למכונית שלי?
‫זה אתה.
‫מה?
‫ליאם, על מה הוא מדבר?
‫ליאם?
‫קורי! חכה!
‫קורי, חכה!
‫עברית: נעמי מאזוז
‫הפקת כתוביות: אולפני אלרום