V minulých dílech…
Pokud mi vysvětlíš, proč je to modrý, nechám to plavat.
Přízrační jezdci. Divokej hon.
Přijíždějí bouří na koních a unášejí lidi.
Všichni na všechno zapomínají.
Kdo je Stiles?
Pověz, jak se jmenuješ.
Jdou po mně. Přijď na to, jak si na mě vzpomenout.
Pamatuj, že tě miluju.
Cítils to?
Co?
Jako bych něco slyšel.
Kašli na to. Tak jedem.
Nebo to odpískáme.
- Musíš zamakat na hodech přes rameno. - Proč?
- Protože jsou na prd. - O čem to mluvíš?
O tvých hodech přes rameno. Který jsou na prd.
Asi jsem musel myslet někoho jinýho.
Jo. Možná někoho, kdo by měl být kapitán?
Zvládnem to.
No… asi už musíme jít.
Nemusíme.
Tak. A teď tam zamíchej ty kovový piliny.
Jak to má fungovat?
Feromagnetický vlastnosti budou reagovat s…
Neboj. Funguje to.
Jen se ujisti, že oxid železa se úplně vstřebal. Jo.
Jak to, že jsi tady, když už to znáš?
Zná? On to prakticky učí!
Tohle je na fyzice můj oblíbenej pokus.
My všichni jsme tu kvůli kreditům. Nemáš náhodou už čtyři něco?
Čtyři celých devět.
Já ani nevěděl, že tolik jde.
Já jsem na 2,7.
Hele, máš dvě práce a…
A smrt průměru vážně nepomůže.
Takže… nevím, potřebuješ prostě jen trochu pomoct.
Ty to děláš kvůli mně?
Zlobíš se?
Děsně.
Tak jo.
A je to.
Funguje to.
Má to být tak silný?
Co tu sakra děláte?!
Fyziku. Za kredity navíc.
Za kredity navíc? V devět večer?
No tak, hoši. Vypadněte.
Žijte taky.
Puberta není období na akademický úspěchy.
- Ale je. - To jsou lži, co vám bulíkuje vláda.
Běžte za holkama, udělejte nějakej průser. Žijte trochu!
Jsme gayové.
Tím líp! Gayové, do toho! A teď mi jděte z očí!
- Neplatí mě, abych po vás nulách zamykal. - Platí.
Padejte! Běžte dělat bordel jako ostatní děcka!
Můj mobil. Asi jsem ho nechal nahoře.
NAŠELS HO?
Masone?
NAŠELS HO? JSOU TU. NIKAM NECHOĎ.
- Co je? - Mason má potíže.
Byli tady. Přízrační jezdci.
Tady? Teď?
- Já myslel, že odešli společně s bouřkou. - Asi ne.
Protože dva byli tam nahoře.
Co tam dělali?
Neviděli jsme je. Teprve až jsme se zneviditelnili.
- Tys ho do toho zatáhl? - Snažil se mě chránit.
Vypadalo to, že je nezajímáme. Prošli přímo kolem nás.
Co se stalo pak?
Prostě seskočili a odešli.
To je všechno?
Jo.
To nikoho neunesli? Nikdo tu nebyl?
Ne.
Jen my.
To bylo…
Ty vole!
Nejsem zvyklej spát…
To jsou řetězy?
Nevšímej si toho.
Vidíš ho?
Lydie! Co se děje?
Slyšelas to?
- Slyšela jsem tě křičet. - Ne.
Pokojem jako by mi projížděl vlak.
- Broučku, měla jsi noční můru. - Neměla. Nebyla to…
No, vlak tudy neprojížděl a zemětřesení nebylo, takže…
to musel být jen ošklivý sen.
Ale já nespala.
Ano!
O tom mluvím! Tak se to dělá!
Takhle se chová kapitán!
- Jdeš pozdě! - Jdeš pozdě! Takhle se kapitán nechová!
Liam se jako kapitán chová.
Pojďte sem! Poslouchejte!
Kvůli McCallově sobecké touze soustředit se na známky
a maturitu jsme bez vůdce.
Chcete být šampióny? Hrdiny? Teď máte šanci!
Tak jo, vy rádoby kapitáni!
Chci vidět, jak se roznesete na kopytech!
Ty na kapitána rozhodně nemáš. Tupare.
- Dunbare. - Jo, tak jsem ti řekl.
Říkal jste „Tupare“.
Tvoje pusa ti teď vysloužila úklid výstroje.
Nemáš mít hodinu?
A ty?
- Pořád myslím na včerejšek. - Já taky.
O Divokým honu jsem přečetl všechno.
Jak přicházejí pomocí bouřky, sbírají duše, jezdí na blescích.
Ale nevím, proč byli tady.
Jsou to přece Přízrační jezdci. Co by dělali ve školní knihovně?
- Co tu děláš ty? - Měl jsem divnej pocit.
Ohledně čeho?
Viděli jsme je jen díky tvým schopnostem.
Co když umíš něco zvláštního, o čem nikdo neví?
Tak co? Co cítíš?
Když ti jezdci byli nahoře…
myslím, že něco drželi.
Proč si nevzpomínáme, co se stalo?
Co když nedrželi něco…
ale někoho.
Podělal jsem to, co?
Vyprdl ses na to. Podělat něco chce nějakou snahu.
Kapitán třeba může být někdo jinej.
S úkolama a tím vším dalším, co musíme řešit…
Devenfordští začali trénovat o tři týdny dřív. Riversideští o dva.
Už teď nestíháme.
Půlka týmu neumí chytit míček, natož skórovat.
- Proč nemůžeš zůstat kapitánem ty? - Budu maturovat.
Příští rok tu nebudu.
Někdo musí moje místo zastoupit.
Měl bys to být ty.
Jo?
Ale mě trenér nechce.
- Nevím, jestli mě chce tým. - To není na nich, ale na tobě!
Musíš to chtít!
Protože oni po tobě půjdou. Budou tě srážet.
A ty musíš zase vstát. Musíš jim dokázat, že to zvládneš.
Vůdci neutíkají.
Přesně o tomhle mluvím, McCalle!
Přesně takovej zápal tenhle tým potřebuje.
A ty… Těším se, až ti rozdrtím ten roztomilej dětskej ksichtík.
STYL
Většina mě ohromila.
Opravdu to vypovídá o vašem studiu a odhodlání se vzdělávat.
Ostatní přijďte na doučování.
Slečno Flemingová…
Jak jsem řekla: za alternativní rovnice založené na vlastních teoriích
kredity navíc nedávám.
Tak dobře.
Malio, drápy!
Promiňte. Kdo jste?
Co tady děláte?
POZDNÍ PŘÍCHODY
- Chcete vidět absenci? - Ano.
Mohu vědět proč?
Vlkodlačí záležitosti.
Myslím, že jsem jasně řekla, že Beaconhillská střední je útočiště.
Musela jsem přesvědčit 23 žáků, že tehdy v knihovně viděli velkého medvěda
a ty McCallovy tesáky byly výplod akutního halucinačního syndromu mladistvých.
Co je ten halucinační syndrom mladistvých?
Nemám tušení.
Myslíme, že se někdo pohřešuje. A mohl by být v nebezpečí.
Ujišťuji vás, že pohřešovaného studenta nikdo nenahlásil.
A všichni chybějící mají své důvody.
Pánové…
vážím si vašeho zájmu a děkuji vám za ostražitost.
Pamatujte: útočiště. A teď se vraťte na hodinu.
Tu teď nemáme.
Tak se vraťte k něčemu jinému. Čemukoli.
Ty mě poznáváš. Díkybohu!
Vidíš ho?
Tak jo. Pojď!
- Tudy! - Dobře!
Stůj!
Tak jo, tudy!
- Kde jsou? - Všude!
- Zapomeneš na mě? - Ne!
Nezapomenu!
Lydie, bacha!
Seš v pohodě?
Nic mi není.
Cos to vyváděla?
Snažila se rozpomenout.
Nikdo se nepohřešuje?
Můžeš to formulovat, jak chceš, odpověď je stejná. Ne.
Cítíš něco?
Neříká tvoje intuice pekelnýho psa, že je s nadpřirozenem něco špatně?
Jsem zvěstovatel smrti. Ne únosů.
Taky jsem zástupce šerifa, co konečně řeší vraždu,
která nezahrnuje měňavce, vzkříšené sériové vrahy z 18. století
nebo mě.
Je to jen jasná loupežná vražda.
Jasná? Umlátili ho a strčili do ventilace na střední.
Vaši výpověď už mám. Měj se, Masone. Ty taky, Corey.
Co to děláš?
Nic. Jen tu…
kontroluju skříňku.
Je tvoje?
Ani ne.
Jsem tu poměrně nový, ale vloupání se do cizí skříňky
je určitě porušení řádu.
Já se do cizí skříňky nevloupávám.
A jak to podle tebe vypadá?
Že se vloupávám do cizí skříňky.
Jo…
- Asi půjdu do třídy. - Jo, to je asi dobrý nápad.
Někoho tam museli držet.
To je jediný logický vysvětlení.
Jo. Jak to víš?
Logika.
- A Corey má tušení. - To chameleoni mívají?
Já myslel, že umí jen zmizet.
Chce akorát pomoct.
Kde byl, když jsme tě zachraňovali před třímetrovým vlkodlakem?
- A proč byl tak dlouho věrnej Theovi? - Kdysi jsme Theovi věřili všichni.
Včetně tebe.
Budu mu věřit, až udělá něco, čím si to zaslouží.
Což teď nedělá.
Přes celou místnost slyším, jak mu bije srdce.
A co Hayden? Tý jsi odpustil jako nic.
Když jsme se Sebastiena pokoušeli zastavit, málem umřela.
- Ty ses jen schoval. - A co jsem měl dělat?
Ty a Hayden máte drápy a tesáky.
Hele, chameleoni nejsou mezi zvířaty vrcholovými predátory.
Corey může jenom zmizet.
Tak by to možná měl udělat.
Co je?
Jak ti má věřit, když se schováváš ve zdech?
Říkal jsem, že tví kamarádi nejsou moji. Proč to prostě nepřijmeš?
Vám to možná takhle vyhovuje,
ale mně ne.
Pořád mám pocit, že mi něco uniká.
Že mám mezery v paměti.
Jako tohle. Vím, že jsem to vzal z auta na policejním parkovišti,
ale nevím, proč jsem tam byl.
Podvědomí může být prostředníkem našich vzpomínek.
A sny mohou být mocnými nástroji, co nám pomohou si vzpomenout.
Myslíš, že to spolu souvisí? Přízrační jezdci, Divokej hon, mezery…
Divoký hon přitahuje válka a chaos. Neslyšel jsem, že by ovlivňovali paměť.
Skoro jako bys trpěl syndromem fantomové končetiny.
Je to běžné ve válce.
Lidé mohou po amputaci pociťovat svědění,
které si nejde poškrábat, nebo bolest, která nemůže existovat.
Chybějící končetina je tak důležitá, že si mozek pořád myslí, že tam je.
Takže moje podvědomí se mi snaží říct, co chybí?
Možná.
A jak to mám sakra rozklíčovat?
Nejsnazší bude, když prostě půjdeš spát.
- Haló? - Tady.
- Vážně to zašlo tak daleko? - Píchneš mi?
Jestli je to novej mimoškolní klub…
vynecháš mě?
Mám problém.
Vrčím na lidi ve třídě, drásám lavici.
Zkusila jsem si v pokoji udělat kojotí doupě.
Není ti to povědomý?
Ne. Proč by mělo?
Malio, vážně si myslíš, že tě to ochrání?
Fungovávalo to.
Než jsme sehnali dům u jezera, za úplňku jsem chodívala sem.
Ale ty ani Scott jste tu se mnou nebyli.
Jasně, takže…
Kdo teda?
Sama jsi to nezvládla.
To je Scott.
Ahoj.
Doma jsem šel spát a probudil se tady v lese.
Asi kilometr odsud. Myslím, že to má důvod.
Už jsem tu byl.
Na začátku druháku,
večer před přípravným zápasem. Vím to, protože jsem myslel jen na něj.
A cos dělal?
Hledal jsem mrtvolu.
Morbidní.
Tak co jsem tu sám dělal?
Kéž bych ti mohla pomoct, ale tehdy jsem tě neznala.
Já tehdy byla kojot, tak jsem ji mohla zkusit sežrat.
Deaton říkal, že se mi podvědomí snaží něco říct.
Ale potřebuju vás. Abyste mi pomohly zjistit co.
Možná jsi byl jen zvědavej puberťák. O té mrtvole jsi slyšel.
Ale kde? Na zprávy jsem nekoukal a policejní vysílačku jsem neměl.
Tvoje máma dělá v nemocnici.
Možná si ji zavolali a tys to slyšel?
Máma tu noc nebyla doma.
Bydlím odsud osm kiláků. Jak jsem se sem dostal?
Autem.
To jsem neměl.
Utíkals.
To jsem nemohl. Měl jsem astma.
Schoval jsem se, ale věděli, že tu jsem.
Možná slyšeli tvoje astmatický dýchání.
Jak mohli vědět, že to jsem já?
Scotte!
Scotte, jsi tam?
Scotte!
Proč by si šerif vůbec myslel, že tu jsem?
Protože jako většina úmrtí tady to souviselo s nadpřirozenem?
Já s ním co dělat neměl.
Teda, tu noc mě pokousali…
Tehdy jsem vlkodlak nebyl.
A nebyl jsem tu sám.
Jen jsem ti chtěl říct…
že jsem se mýlil.
Myslel jsem, že se můžeme nenávidět a bude to fuk.
Ale ono to fuk není.
Masonovi na tom záleží.
A nám záleží na něm.
Nesnažím…
se vás rozeštvat.
To já taky ne.
Ale jestli to tak půjde dál, bude mít pocit, že si musí vybrat.
To chceš, abych dělal, že se nic nestalo?
Mohli bysme spolupracovat.
Třeba něco společně najít.
Jo, a co třeba?
Třeba stopy.
Po Přízračným jezdci.
Vím, že to zní šíleně.
Ale myslím, že jsem měl nejlepšího kámoše.
A že tu se mnou tehdy byl.
Nezní to šíleně.
Vím, že mě někdo kurtoval a chtěl, ať zůstanu člověkem.
Ráno jsem došla do školy a věděla jsem, že se mám s někým setkat.
Ale nepamatuju si, kdo to měl být.
Celej den jsem ho hledala.
Ať je to kdokoliv…
asi jsem ho milovala.
Co když postrádáme stejnýho člověka?
A myslím, že byl tady na fotce.
Seděl přímo tady.
Jdeš do toho? Chytni se mě.
Ty vole.
Řidič toho náklaďáku se jmenuje Nick Mazzara.
Má záznam za drobnou krádež a prodej drog, ale za nic násilného.
Rozvážel zdravotnické potřeby, takže měl přístup k nemocničním zásobám.
Jako třeba k heliu.
K čemu vůbec nemocnice potřebuje helium?
Na léčbu helioxem. Používá se při poranění dýchacích cest
při požárech nebo výbuších.
V nemocnicích v Afghánistánu se jím léčily popálené oběti.
- A co naše nemocnice? - Helium někdo krade už měsíce.
Dávám dohromady i seznam Mazzarových kolegů.
Ráno můžu začít s výslechy.
Dobrá práce, Parrishi.
- A v kanceláři na vás čeká vaše žena. - Moje žena?
Chtěla jsem tě překvapit.
Víš vůbec, co hledáme?
Jestli knihu, tak si tu pobudeme.
Vidíš to?
Pusť se.
Pořád tu kartu vidíš?
Ne. Zmizela.
Teď ji vidíš?
Jo.
Teď už jo.
Tušila jsem, žes nejspíš zapomněl večeři.
To je…
Co je to… „kvinoa“?
Je to quinoa. Quinoa s kapustou.
Aha. To je…
No…
- Vždycky se o mě tak staráš. - Chci, abys mi dlouho vydržel.
Jsi šťastná?
Vždycky.
Je to jako ve fyzice.
Nebyla tam, dokud jsi ji neuviděl.
A pak se zhmotnila.
Je to Schrödingerova kočka. Kvantovej stav superpozice.
Když něco vidíš, měníš samotnou existenci tý věci.
- Změnilo to realitu. - Já to pořád nechápu.
Co to podle tebe je?
Vypadá to jako karta do knihovny, jen prázdná.
Jake Sullivan. Včera byl na laborkách z fyziky.
Úplně jsem na něj zapomněl.
Já taky.
Máme spolu špáninu.
Oni ho vymazali.
Tvoje tušení bylo správný.
Co chceš, Dunbare? Mám na netu nějakou práci.
- Chci se zapsat na kapitána. - Pozdě. Řekl jsem do konce dne.
Jo, a ne do konce vyučování.
Hele. Co tě donutilo změnit názor?
Držel jsem kluka za ruku.
Je mi to jasný.
Je mi to úplně jasný.
- A teď mávnutím proutku napíše odpovědi. - Tak jednoduché to není.
To nikdy.
Při automatickém psaní se ruka pohybuje nevědomě.
Doufejme, že ticho, tma a světlo ti umožní dosáhnout
pohodlnějšího a uvolněnějšího stavu podobného transu.
Lydie…
dívej se do světla a oprosti se od všech myšlenek.
Musím vás varovat. Možná se k těm vzpomínkám nedostaneme.
Proč ne?
Legenda vždycky tvrdila, že Divoký lov lidi unáší.
Ale pokud je to tak, jak říkáš, pravda je mnohem horší.
Vymazávají lidi z reality.
Jak to, že jsme si vzpomněli na někoho, koho nám úplně vymazali z myslí?
Možná nevymazali.
Je v pohodě? Nezastavíme ji?
Lydie. Zpomal.
Je v pořádku?
Lydie?
MEČÍK
Co myslí tím „mečík“?
To nenapsala.
STILUS
Co je to sakra „stilus“?
Překlad titulků: Markéta Klobasová