V minulých dílech…
Je to jen jasná loupežná vražda.
Umlátili ho a strčili do ventilace na střední.
Přízrační jezdci, Divokej hon.
Neslyšel jsem, že by ovlivňovali paměť.
Co je to sakra „stilus“?
Vím, že mě někdo kurtoval a chtěl, ať zůstanu člověkem.
Co když postrádáme stejnýho člověka?
Seděl přímo tady.
Asi jsem ho milovala.
Síla.
Schopnost ovládat věci.
Tento kov žádnou sílu nemá.
Je malý. Slabý. Bezvýznamný.
Můžeme to nějak změnit?
Tak co myslíš, Corey?
Můžeme do něj pustit elektřinu.
Přesně.
Uděláme z téhle kovové tyče…
magnet.
Teď už sílu má.
Teď ovlivňuje…
ostatní.
Jste v pořádku, pane Douglasi?
Jen kašel.
Co jsem to říkal?
Aha. Teď máme elektřinu
a trochu síly.
Teď ještě trochu přidáme. Koneckonců…
čím větší síla, tím větší kontrola.
Představte si, jak silná by tahle tyč byla s neomezeným přísunem elektřiny.
Třeba…
z blesku.
Co dalšího bychom mohli ovládat?
STLAČENÉ HELIUM
Pane Douglasi?
DÍVČÍ ŠATNA
LAKROSOVÁ PÁRTY PŘIJĎTE!
Kde to je?
Kdo to všechno vzal?
Co se děje, Gwen?
- Někdo ukradl všechny její věci. - Čí?
Phoebiny. Mý ségry.
Je ve tvým týmu už dva roky.
Nevzpomínám si na ni.
Tak ty si na ni nevzpomínáš. Škola taky ne…
Nikdo si na ni nevzpomíná!
„Stilus, zašpičatělá hůlka z tvrdého materiálu,
která se v antice používala jako psací nástroj.“
To asi nebude ten stilus, co hledáme.
Třeba něco našla Malia.
Ne. Dopoledne píše náhradní test.
NAJDI PARCIÁLNÍ ZLOMEK
Zbývá ti 20 minut.
- Zkus se uvolnit. - Uvolnit se?
Nadechni se a zklidni se.
Malio.
Dýchej pomaleji.
Zkus se povzbudit a ujistit.
Jistá si jsem – že tu být nechci.
Pamatuj, že škola je útočiště.
Budeme dýchat spolu. Jeden hluboký nádech.
Trochu hlubší.
Ten test jí asi moc nejde.
Dýchej zhluboka, Natalie.
Dýchej zhluboka.
Malio.
To nic. Jsi v bezpečí.
Neublížím ti.
Myslím, že se uklidňuje.
Možná… bys na ni měl taky zavrčet?
Scotte. To ty jsi alfa.
Nemůžeš zařídit, aby byla trochu poddajnější?
Ona ten problém není. To my.
Tohle je její území.
Musíme odsud.
Jo. Pojďte.
Malia sem chodívala během úplňků. Pak jsme začali používat dům u jezera.
Vždyť jsi říkala, že se tam dostalo divoké zvíře.
Buď ráda, že ti neříkám všechno.
To nic. Jsem v pohodě.
To nic.
Nevíš, co ji donutilo se proměnit?
Je pod velkým tlakem.
Škola, život po maturitě…
Její máma ji chce zabít…
To by ji k proměně přimět nemělo.
Může to souviset s tím stilem?
Těžko říct, když nevíme, co to je.
Je to muž.
- Kdo? - Stilus.
Je to rodinná přezdívka.
Já ji nikdy nepoužíval, ale…
můj otec ano.
Díky, zlato.
Byl ženista v armádě.
Konci války napomáhal jedním mostem po druhém.
A říkal si „Stilus“.
Jakže to souvisí s Divokým honem?
Myslíme, že nám někoho vzali.
Napadá tě koho?
Přízrační jezdci nám vymazali vzpomínky.
- No, to se hodí. - Našli jsme stopu.
Slovo „stilus“.
A proto chcete mluvit s Eliasem?
Jo. Možná nám s tím může pomoct. Třeba ví, koho hledáme.
Je to váš vrstevník?
Jo. Já…
Myslím, že to byl můj kamarád.
Možná ten nejlepší.
Garantuju ti, že můj otec vám nepomůže.
Nemůžem to zkusit?
Žije v domově důchodců o tři města dál.
Už léta za ním nikdo nebyl.
Na následujících zastávkách nezastavujeme.
Můžu si odskočit?
Jistě.
Proč jste tady?
Chcete mi něco říct?
Na jaké zastávce se nezastavuje?
Lydie?
Našlas to? Poslední dveře vlevo.
Mám to.
Ty to nechápeš. Věř mi, s ním mluvit nechceš.
- Potřebujeme jen pár minut. - Můj otec vám nepomůže.
Jen pár otázek. Pět minut.
Víš ty co? S ním se jen tak „mluvit“ nedá!
Jasné?
- Zkus to jinak. - Co když to jde jen takhle?
- Scotte, odpověď máš. - Šerife, prosím.
Scotte.
Odpověď zní ne.
Dobré ráno.
Víš, normální lidi klepou.
Hádám, žes mi nepřišel jen uvařit kafe.
Potřebuju pomoc.
V márnici máš tělo. Je potřeba pitva.
- A ty se umíš vkrádat akorát do kuchyní. - Vlastně jsem chtěl tvůj odborný názor.
LYŽOVÁNÍ ČTVRŤÁKŮ
Co hledáš?
Cokoli. Cokoli, co dokáže, že Phoebe je skutečná.
Hele…
já ti věřím.
Nevěříš.
To patřilo jí, že?
Co se stalo?
Šly jsme spát jako vždycky.
V noci jsem se šla napít a přišlo mi, že před domem vidím nějakýho chlapa.
Když jsem se podívala znovu, nikdo tam nebyl.
Ale ráno byla ségra pryč.
A její pokoj byl úplně prázdnej.
Mámě se dovolat nemůžu a snažila jsem se volat Phoebe,
ale nechce mě to s ní spojit.
A nikdo nevěří, že existuje.
Poldové, škola, všichni říkají, že o ní nemají záznamy.
A všichni se na mě dívají jako na blázna.
Tohle jsem jí vyrobila k narozeninám.
Máma jí zapomněla koupit dárek. Hodně totiž cestuje.
Zbylo mi po ní jen tohle.
Ten chlap u vás před domem.
Jak vypadal?
Měl černej klobouk, dlouhej kabát…
Tvář jsem neviděla.
Říká se mu Přízračnej jezdec.
Unáší lidi a ty o tom ani nevíš, protože ti vymazali paměť.
Když je uvidíš, tak jsi podle legend
další na řadě.
Gwen?
To jsem podle tebe blbá?
Snažím se ti pomoct…
Tobě to přijde vtipný?
Na duchy nevěřím a nesnáším, když si ze mě někdo utahuje.
Takže smrt zřejmě zapříčinilo poranění hlavy.
Ta lebka nebyla jen prasklá.
Podívej.
Stopy po zubech.
Vlkodlak?
Vlkodlak s neobvykle silnými čelistmi.
Kterými dokáže prokousnout lidskou lebku?
Lebky.
Tohle není jeho první oběť.
Stilinski řekl ne, že?
- Jo. - Ale stejně jedeme?
Jo.
Nebo tu zůstaň a pomoz mi přesvědčit Gwen, že je v nebezpečí.
Nemáš ji přesvědčovat, ale ochránit.
Prostě ji uneste.
Neunášej ji.
Promluvíme si se Stilinského tátou a večer se vrátíme.
Fakt je to nutný?
- Je naše jediná stopa. - A co když se objeví Jezdci?
Tak to zvládneš, Liame.
A hele, nejsi na to sám. Máš Masona, Coreyho a Hayden.
Jo? Prostě pro Gwen najdi bezpečný místo a udrž ji tam.
Nějakej tip?
Je to fuk. Hlavně ať je v bezpečí.
Unes ji.
Neunášej ji!
Dokud pro Gwen nenajdem bezpečný místo, musíme pořád vědět, kde je.
Fajn, to funguje ve škole, ale co po ní?
Může jít kamkoli.
- Mohla by se jí zeptat Hayden. - Není třeba.
Vím, kde dneska bude.
Na Nathanově párty.
Celej den se všech ptá po Phoebe.
Večer určitě bude pokračovat.
U Nathana v bezpečí nebude. Potřebujem místo, kam nadpřirozeno nemůže.
Jedno takový znám.
To úplně nejbezpečnější.
Nemůžu uvěřit, že se jdem vloupat do domova důchodců.
Po zřízencích v Eichenu pár ošetřovatelů zvládnem.
Musím končit. Někdo přišel…
…co jsme chtěli…
Dopr…! Au!
BYDLENÍ S ASISTENCÍ CERTIFIKOVANÁ PÉČE O SENIORY
Ano?
Už si mám brát léky?
My vaše léky nemáme.
Aha.
Jste Elias Stilinski?
Ano.
Jsem Lydie Martinová.
Víte, kdo jsem?
Měl bych?
Zdravím, pane Stilinski.
Hledáme někoho, kdo se možná jmenuje Stilus.
Takhle jste si říkal v armádě, že?
Ano.
Nejlepší roky mého života.
Znáte někoho z nás?
Samozřejmě.
Jak bych mohl zapomenout na vlastního syna?
Syna?
Pane Stilinski.
Jaký je rok?
1976.
Příští týden má můj syn narozeniny.
Má demenci.
Už si mám brát léky?
Hej! Tam ne!
Ukradls mi pařbu!
Ukradneš si i post kapitána?
- Já nevěděl, že tě to naštve. - Jak sis myslel, že to vezmu?
Ve stovkách?
Jo!
Začínám si říkat, že to nebyl dobrej nápad.
Scott říkal, že máme pro Gwenino bezpečí udělat všechno.
A co když se objeví Melissa? Už teď mě nesnáší!
Má noční. Přijde nejdřív ve čtyři ráno.
To už tu bude dávno poklizeno.
Scott říkal, ať Gwen ochráníme.
A dostat ji do domu
chráněnýho popelem jeřábu
je dobrej plán.
Věř tomu plánu.
Scott McCall?
To ne. Jsi můj syn!
Neřvi, staříku. Probudíš ostatní důchodce.
Nelíbí se mi.
Váš syn.
Dělá šerifa v Beacon Hills.
Šerifa?
Ne. Byl jsem v armádě.
Použij drápy, Scotte.
- Mohlo by ho to zabít. - Já vím, ale nemáme čas.
To nemůžu!
Hej!
Ne. Neublížíme mu.
Mladá dámo, měla by sis ostříhat nehty.
To je pro tebe.
Víš, že alkohol na nás nefunguje, že jo?
Cože?
Jo. Rychle se regenerujem a nemůžem…
- Však víš. - Děláš si srandu, že jo?
Tak zlý to není.
Zahlídlas Gwen?
Tamhle.
Mluví se všema kromě mě.
Víš ty co?
Pokud nedorazí Jezdci, bude to naše první pohodový rande.
A jednou…
to bude o dost lepší než pohodový.
Radši půjdu.
Nemáte tu co dělat.
Jestli neodejdete, budu vás muset nahlásit.
Co je s ním?
- Zapadlo slunce. - No a?
Má syndrom západu slunce.
Stav pacientů s demencí se po západu slunce zhoršuje.
Už s vámi mluvit nechci!
- Co budeme dělat? - Počkáme do východu slunce.
- Tak dlouho čekat nemůžem! - Musí ho jít nějak uklidnit.
Odejděte!
- Můžu ho uklidnit. - Ne!
Eliasi. Podívejte na ty rovnice.
Podívejte.
To je binomická pravděpodobnost. Co je „P“?
- Pravděpodobnost úspěchu? - Správně!
Takže N mínus K je...
Počet pokusů mínus počet úspěchů.
Co má s tou matikou?
Pacientům to pomáhá se soustředit. A tohle?
To je…
podmíněná pravděpodobnost.
Teď najdeme moment setrvačnosti.
Eliasi.
Jsem pan Stilinski.
Kdo si sakra myslíš, že jsi?
Hej. Co se děje?
- Pořád mám pocit, že jsme něco zapomněli. - Nezapomněli.
Liam hlídá zadní dveře
a Hayden je nahoře s Gwen.
Jestli sem Jezdci přijdou,
- nevím, jestli… - Jestli co?
- Jestli dokážu bojovat jako Liam. - Hele…
nikdo o tobě nepochybuje.
Ani Liam. Ani Hayden.
Ani já.
Jasný?
No tak.
Zvládneme to.
Víte, že Scott váš syn není?
Jistě že to vím.
To se mozky zmenšují společně se sukněmi?
Malio. V pohodě.
Takže ty jsi ten McCallovic kluk.
Vy mě znáte?
Znám tvého tátu.
Držel se flašky, zato snubní prsten se mu na prstu moc nedržel.
Prošla kolem pěkná holka a frnk! Zmizel jako mávnutím proutku.
Znáte nás všechny?
Jsi dcera Natalie Martinové, viď?
Podobáš se jí.
Taky bývala hezká.
Mlčte už.
Hele, Malio.
A taky ráda mluvívala, jako by byla vševěd.
- Malio! - Tak dost!
Šerife, my jsme…
Výslovně jsem vám zakázal sem jezdit.
A kdo napadl zdejšího zaměstnance?
To je ona.
Co tě to sakra napadlo?
Noahu, jen jsme si hezky povídali.
Vy tři – ven.
Hned!
Noahu…
No jistě!
Chovej se, jako bych tu nebyl!
Vrať se ke své mrtvé manželce
a nepovedenému synovi!
Cos to řekl?
Už si mám brát léky?
Znělo to jako přímo nad náma.
Taky asi bylo.
Co je to?
Panebože!
- Co se děje? - Viděla jsem ho!
Je přímo tam!
Copak ho nevidíš?
- Pomozte mi, prosím! - Počkej! Zpomal!
Liame! Je to Jezdec!
- Kde? - Jde do kuchyně!
Přímo tady!
Všichni pryč! Hned!
Denise Novaková. Našli ji v tábořišti. Zadní část hlavy měla rozlousknutou.
Zdá se, že velikost a otisky zubů se shodují.
Takže z Mazzary si zřejmě ukousl ten samý, co z Denise.
Je to zvláštní. I na Beacon Hills.
Proč někomu ukousnout kus hlavy a nic si nevzít?
Ale Denise něco chybělo.
Šišinka.
Její šišinka?
Ta je přímo uprostřed mozku.
Chybělo něco i Mazzarovi?
To se tu nepíše.
Ale vím, jak to zjistit.
Nesmíme ho nechat projít.
Děcka! Ta bariéra nevydrží!
Tak jo. Padáme odsud.
Stůj!
Vrátíme se?
Ano.
Hned!
Pomoc!
Koroner u Mazzara našel poranění obou hemisfér,
ale předpokládal, že to byl následek zranění.
Podrž to.
Tak jo…
Tyjo.
Mazzarovi chybí šišinka.
Ani hnout!
Pusť ji!
Zastřel ho, Parrishi!
Všichni k zemi!
Na kolena!
Na kolena.
- Víme, že to vypadá zle. - Ono to tak nevypadá, ono je!
Vloupali jste se do domova důchodců, obtěžovali pacienta s demencí
a zbili ošetřovatele!
To by mohlo ovlivnit zbytek vašich životů!
Hlavně tvůj, Malio. Mluví o žalobě za napadení.
Já ho nezbila!
- Mohla jsem, ale neudělala to. - To je zlepšení.
Ošetřovatel se nějakým zázrakem rozhodl obvinění stáhnout.
Můžou jít.
To, že nepůjdeš do vězení, neznamená, že nemáš navěky zaracha.
Měl jsi perný den, šerife. Připraven?
Jen si přeju, aby dnešek už skončil.
Tak já tě od toho odvezu.
Od zločinu, chaosu… Těch dětí.
Ty děti udělaly pitomost.
Ale srdce mají na pravém místě.
Nepochybovalas někdy?
O tom, že děti mít nebudeme.
Ani jednou.
- Vypadneme odsud. - Tak jo.
Říkals, ať najdem bezpečný místo.
- Tak jsme tu pařbu udělali tady. - Kdo mluvil o pařbě?
Aspoň jsme zachránili Gwen.
Ale tys jednoho z Jezdců viděl.
Corey ho zviditelnil, abysme s ním mohli bojovat.
Fajn, ale nepíše se tam, že když ho uvidíš, unesou tě taky?
Na tý párty ho viděli všichni.
- Znamená to, že… - Že je všechny unesou.
Měl jsem tu být.
- To byla asi řádná pařba. - Jo…
Snad to uklidím, než přijde máma.
Pomůžu ti.
Poslyšte, šerife.
Fakt se omlouvám. Neměli jsme za vaším otcem chodit.
Ale ne. To nevadí.
Měl jsem vám říct, co je zač.
A nějaká moje část to možná nechtěla muset…
přiznat.
Tohle je můj táta.
Strčil mě na skleněný stolek.
Když šel po mámě.
Pořád tam mám kousky skla.
Doktor matce řekl,
že je tam asi budu mít nadosmrti a budou si hledat cestu ven.
Malá cena za to, že jsem ji ochránil.
Tehdy.
Víš… celý den mi vrtá hlavou, cos říkal.
Něco o vzpomínkách.
Co tím myslíte?
Měls někdy sen,
který byl tak skutečný,
žes ho měl za vzpomínku?
V tom snu…
ležím v posteli s Claudií.
Je to pár týdnů před státnicemi.
A mluvíme o budoucnosti. O dětech…
Jak je pojmenujeme.
A já jí říkám, že jestli budeme mít syna,
chci ho pojmenovat po jejím otci.
A ona se směje a povídá:
„Proč by ses tomu chudákovi chtěl pomstít takovým jménem?“
A já na to:
„Protože je to skvělý otec.
Takový, jakého bych si přál.
Takový, jaký snad budu.“
A v tu chvíli
se na mě usměje,
políbí mě
a řekne: „Dobře.
Pojmenujeme ho tak.
Ale bude to jedno.
Stejně mu budou říkat Stilus.“
Je malá jako hrášek.
- Proč kvůli ní zabíjet? - Šišinka je považována za sídlo duše.
Jejím prostřednictvím se duše projevuje fyzickými činy.
Takže někdo, nebo něco,
prokousává hlavy proto, aby co? Aby to kradlo duše?
Vypadá to tak.
Ovšem skutečnou otázkou je:
Proč?
Překlad titulků: Markéta Klobasová