‫בפרקים הקודמים:‬
‫זה מקרה פשוט של שוד ורצח.‬
‫היכו אותו למוות ודחפו אותו לתעלת אוורור.‬
‫רוכבי הרפאים, הציד הפראי.‬
‫לא שמעתי שהם משפיעים‬ ‫על הזיכרון של מישהו.‬
‫מה זה "סטיילס", לעזאזל?‬
‫אני יודעת שמישהו קשר אותי‬ ‫ושרוצים שאני אישאר אנושית.‬
‫מה אם לכולנו חסר אותו אדם?‬ ‫-הוא ישב ממש שם.‬
‫אני חושבת שאהבתי אותו.‬
‫כוח.‬
‫היכולת לשלוט בדברים.‬
‫למתכת הזו אין כוח.‬
‫היא קטנה, חלשה, חסרת חשיבות.‬
‫האם נוכל לעשות משהו כדי לשנות זאת?‬
‫קורי, מה אתה אומר?‬
‫נוכל להוסיף חשמל.‬
‫בדיוק.‬
‫נהפוך את מוט המתכת הזה...‬
‫למגנט.‬
‫עכשיו יש לו כוח.‬
‫עכשיו יש לו השפעה...‬
‫על אחרים.‬
‫אתה בסדר, מר דאגלס?‬
‫רק שיעול קטן.‬
‫איפה היינו?‬
‫כן, עכשיו יש לנו חשמל,‬
‫ומעט כוח.‬
‫בואו נוסיף עוד קצת.‬
‫אחרי הכול, ככל שהכוח רב יותר,‬ ‫כך השליטה רבה יותר.‬
‫תארו לכם איזה כוח יכול להיות למוט הזה‬ ‫בעזרת אספקת חשמל בלתי מוגבלת.‬
‫למשל... כתוצאה מברק.‬
‫במה עוד נוכל לשלוט?‬
‫- הליום דחוס -‬
‫מר דאגלס?‬
‫- מלתחת בנות -‬
‫- מסיבת לקרוס, תחילת העונה -‬
‫איפה זה?‬
‫מי לקחה את כל הדברים שלה?‬
‫מה קרה, גוון?‬ ‫-מישהו גנב את כל הדברים שלה.‬
‫את הדברים של מי?‬ ‫-של פיבי. אחותי.‬
‫היא בקבוצה שלכן כבר שנתיים.‬ ‫-אני לא זוכרת אותה.‬
‫את לא זוכרת אותה? בית הספר לא זוכר אותה.‬
‫אף אחד לא זוכר אותה.‬
‫"סטייל, סידור מדרגות‬
‫המאפשר לאנשים, אך לא לבעלי חיים,‬ ‫לטפס מעל גדר."‬
‫איכשהו לא נראה לי שזה הסטיילס‬ ‫שאנחנו מחפשים.‬
‫אולי מלייה מצאה משהו.‬
‫לא. היא עושה מבחן חוזר איפשהו.‬
‫- מצאו את השבר החלקי -‬
‫נשארו לך 20 דקות.‬
‫נסי להירגע.‬
‫להירגע?‬
‫תנשמי עמוק ותרגישי שאת נרגעת.‬
‫מלייה.‬
‫את צריכה להרגיע את הנשימות שלך.‬
‫אולי תנסי להשתמש בשכנוע חיובי.‬
‫אני משוכנעת שאני לא רוצה להיות כאן.‬
‫זכרי, בית הספר הוא מקום מוגן.‬
‫בואי ננשום יחד. נשימה עמוקה אחת.‬
‫עמוק יותר.‬
‫עמוק קצת יותר.‬
‫אני מניחה שהמבחן לא הולך טוב.‬
‫נשימות עמוקות, נטלי.‬
‫נשימות עמוקות.‬
‫מלייה.‬
‫זה בסדר.‬
‫את מוגנת.‬
‫אני לא אפגע בך.‬
‫אני חושב שהיא נרגעת.‬
‫אולי כדאי שתנהם בחזרה.‬
‫סקוט.‬
‫אתה האלפא.‬
‫אתה לא יכול פשוט להרגיע אותה קצת?‬
‫היא לא הבעיה. אנחנו הבעיה.‬
‫זו הטריטוריה שלה. אנחנו צריכים לצאת מכאן.‬
‫כן, בואו, בואו.‬
‫מלייה באה הנה כדי לעבור‬ ‫את הירחים המלאים.‬
‫ואז התחלנו להשתמש בבית האגם.‬
‫אמרת שחיית פרא נכנסה לבית האגם.‬
‫תשמחי שאני לא מספרת לך דברים.‬
‫זה בסדר. אני בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫יש לך מושג מה גרם לה להשתנות?‬
‫היא נתונה תחת לחץ רב.‬
‫בית הספר, החיים אחרי סיום הלימודים.‬ ‫-אמא שלה שניסתה להרוג אותה.‬
‫זה לא אמור לגרום לה להשתנות.‬
‫יכול להיות שזה קשור לסטיילס?‬
‫קשה לומר, כי אנחנו‬ ‫לא יודעים מה זה "סטיילס".‬
‫זה "הוא".‬
‫מי?‬
‫סטיילס.‬
‫זה כינוי משפחתי.‬
‫מעולם לא השתמשתי בו, אבל... אבא שלי כן.‬
‫תודה, מותק.‬
‫הוא היה מהנדס בצבא.‬
‫סיים את המלחמה גשר אחר גשר.‬
‫והכינוי שלו היה סטיילס.‬
‫אז איך זה קשור לציד הפראי?‬
‫אנחנו חושבים שמישהו נלקח מאיתנו.‬ ‫-יש לכם מושג מי?‬
‫רוכבי הרפאים מחקו את הזיכרונות שלנו.‬
‫זה נוח מאוד.‬ ‫-מצאנו רמז.‬
‫המילה "סטיילס".‬
‫וזו הסיבה שאתם רוצים לדבר עם אליאס?‬
‫הוא יוכל לעזור לנו לברר.‬ ‫אולי הוא יודע את מי אנחנו מחפשים.‬
‫זה מישהו בגילכם?‬
‫כן. אני...‬
‫אני חושב שהוא היה חבר שלי.‬
‫אולי הוא היה החבר הכי טוב שלי.‬
‫אני מבטיח לך, אבא שלי לא יוכל לעזור לך.‬
‫לא נוכל לנסות?‬
‫סקוט, הוא חי בבית אבות‬ ‫במרחק שלוש עיירות מכאן.‬
‫איש לא ביקר אצלו כבר שנים.‬
‫התחנות הבאות בוטלו.‬
‫אני יכולה ללכת לשירותים?‬
‫כמובן.‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫את רוצה לומר לי משהו?‬
‫איזו תחנה בוטלה?‬
‫לידיה?‬
‫מצאת את השירותים?‬
‫הדלת האחרונה משמאל.‬
‫מצאתי.‬
‫אתה לא מקשיב לי.‬ ‫סמוך עליי, אתה לא רוצה לדבר איתו.‬
‫אנחנו צריכים רק כמה דקות.‬ ‫-סקוט, אבא שלי לא יוכל לעזור לך.‬
‫רק כמה שאלות. חמש דקות.‬ ‫-אי אפשר פשוט לדבר איתו, בסדר?‬
‫תמצא דרך אחרת.‬ ‫-מה אם זו הדרך היחידה?‬
‫סקוט, קיבלת את התשובה שלך.‬ ‫-שריף, בבקשה.‬
‫סקוט.‬
‫התשובה היא לא.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-אתה יודע שאנשים נורמליים דופקים בדלת?‬
‫יש לי הרגשה שלא באת כדי להכין לי קפה.‬
‫אני צריך את עזרתך.‬ ‫יש גופה בחדר המתים שדורשת בדיקה.‬
‫ואתה יכול רק להתגנב למטבחים?‬ ‫-רציתי את דעתך המומחית לגבי משהו.‬
‫- טיול סקי י"ב -‬
‫מה את מחפשת?‬ ‫-כל דבר שהוא.‬
‫כל דבר שיוכיח שפיבי אמיתית.‬ ‫-היי.‬
‫אני מאמינה לך.‬ ‫-לא, את לא.‬
‫זה היה שלה, נכון?‬
‫מה קרה?‬
‫הלכנו לישון כמו בכל לילה רגיל.‬
‫קמתי כדי לשתות מים‬ ‫וראיתי איש עומד בחצר הקדמית שלנו.‬
‫כשהסתכלתי שוב, לא היה שם אף אחד.‬
‫אבל הבוקר, אחותי נעלמה.‬
‫והחדר שלה היה ריק לחלוטין.‬
‫אני לא משיגה את אמא שלי.‬
‫ניסיתי להתקשר לטלפון של פיבי,‬ ‫אבל הקו מנותק.‬
‫ואף אחד לא מאמין שהיא קיימת.‬
‫השוטרים, בית הספר, כולם אומרים‬ ‫שאין שום הוכחה לקיומה.‬
‫וכולם מסתכלים עליי כאילו אני משוגעת.‬
‫הכנתי את זה לפיבי ליום הולדתה.‬
‫אמא שכחה לקנות לה מתנה. היא נוסעת הרבה.‬
‫זה הדבר היחיד שנותר לי.‬
‫האיש בחצר שלך.‬
‫איך הוא נראה?‬
‫היה לו כובע שחור, מעיל ארוך.‬
‫לא ראיתי את הפנים שלו.‬
‫הוא נקרא "רוכב רפאים".‬
‫הם לוקחים אנשים ואי אפשר לדעת זאת‬ ‫כי הם מוחקים את הזיכרונות שלך.‬
‫לפי המיתולוגיה, אם את רואה אותם...‬
‫את הבאה בתור.‬
‫גוון?‬
‫את חושבת שאני טיפשה?‬ ‫-גוון, אני מנסה לעזור לך. אני...‬
‫זאת בדיחה גדולה בשבילך?‬
‫אני לא מאמינה ברוחות‬ ‫ואני לא אוהבת שעושים ממני צחוק.‬
‫אני אגיד שסיבת המוות היא חבלת ראש.‬
‫הגולגולת שלו לא סתם נשברה. תסתכלי.‬
‫אלה סימני שיניים.‬
‫איש זאב?‬
‫איש זאב בעל לסתות חזקות במיוחד.‬
‫שמסוגלות לנשוך גולגולת אדם?‬ ‫-גולגולות.‬
‫זה לא הקורבן הראשון שלו.‬
‫סטילינסקי אמר לא, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אבל נלך בכל זאת?‬ ‫-כן.‬
‫או שתישארי כאן ותעזרי לי‬ ‫לשכנע את גוון שהיא בסכנה.‬
‫זה לא תפקידך לשכנע אותה.‬
‫תפקידך להגן עליה.‬ ‫-תחטוף אותה וזהו.‬
‫אל תחטוף אותה. נחזור הלילה,‬ ‫אחרי שנדבר עם אבא של סטילינסקי.‬
‫באמת חייבים לעשות את זה?‬ ‫-הוא קצה החוט היחיד שלנו.‬
‫מה אם רוכבי הרפאים יופיעו?‬
‫אז אתה תטפל בזה, ליאם.‬
‫תראה, אתה לא לבד. יש לך את מייסון,‬ ‫את קורי ואת היידן.‬
‫תמצא מקום בטוח לגוון‬ ‫ותדאג שהיא תישאר שם.‬
‫יש לך הצעות?‬ ‫-זה לא משנה, כל עוד היא תהיה מוגנת.‬
‫תחטוף אותה.‬ ‫-אל תחטוף אותה!‬
‫- תיכון ביקון הילס -‬
‫עד שנמצא מקום בטוח בשביל גוון,‬ ‫צריך לדעת איפה היא נמצאת כל הזמן.‬
‫זה יופי כשאנחנו בבית הספר,‬ ‫אבל מה אחר כך?‬
‫היא יכולה ללכת לכל מקום.‬
‫היידן תוכל לשאול אותה.‬ ‫-אנחנו לא צריכים.‬
‫אני יודעת איפה היא תהיה.‬
‫במסיבה של ניית'ן.‬
‫היא שואלת את כולם בבית הספר לגבי פיבי.‬
‫אני בטוחה שהיא תעשה כך גם הערב.‬
‫לא נוכל לשמור עליה אצל ניית'ן.‬ ‫צריך מקום שחסום בפני העל-טבעי.‬
‫אני מכיר מקום כזה.‬
‫המקום המוגן ביותר.‬
‫אני לא מאמין שאנחנו פורצים לבית אבות.‬
‫אחרי האחים בבית אייקן,‬ ‫אני בטוחה שנסתדר עם הצוות כאן.‬
‫אני צריך לסיים. יש מישהו...‬ ‫אני צריך לסיים. יש שם...‬
‫אוי, לכל ה...‬
‫- בית אבות גודווטר -‬
‫כן?‬
‫הגיע הזמן לתרופה שלי?‬
‫לא הבאנו לך תרופה.‬
‫אתה אליאס סטילינסקי?‬
‫כן.‬
‫אני לידיה מרטין.‬
‫אתה מכיר אותי?‬
‫אני אמור להכיר?‬
‫היי, מר סטילינסקי.‬
‫אנחנו מחפשים מישהו‬ ‫ששמו הוא אולי סטיילס.‬
‫ככה קראו לך בצבא, נכון?‬
‫כן.‬
‫שנותיי היפות ביותר.‬
‫אתה מכיר מישהו מאיתנו?‬
‫כמובן.‬
‫איך אוכל לשכוח את בני שלי?‬
‫הבן שלך?‬
‫מר סטילינסקי.‬
‫איזו שנה זו?‬
‫1976.‬
‫בשבוע הבא יהיה לבני יום הולדת.‬
‫הוא סובל משיטיון.‬
‫הגיע הזמן לתרופה שלי?‬
‫היי. לא שם.‬
‫גנבת לי את המסיבה.‬
‫תגנוב גם את תפקיד הקפטן?‬ ‫-לא חשבתי שתכעס.‬
‫מה חשבת?‬ ‫-שתרצה כמה מאות.‬
‫אני מתחיל לחשוב שזה היה רעיון גרוע.‬ ‫-סקוט אמר לנו לעשות מה שצריך.‬
‫מה אם מליסה תגיע?‬ ‫היא כבר לא מחבבת אותי.‬
‫היא במשמרת לילה.‬ ‫היא תחזור רק בארבע בבוקר.‬
‫נסדר את הבית הרבה לפני כן.‬
‫סקוט אמר לנו להגן על גוון.‬
‫ולשמור עליה בבית‬
‫מצופה באפר עוזרר...‬
‫זו תוכנית טובה.‬
‫תאמין בתוכנית.‬
‫סקוט מקול?‬
‫לא, לא, לא.‬
‫אתה הבן שלי.‬
‫שמור על שקט, קשישא.‬ ‫אתה תעיר את הזקנים האחרים.‬
‫היא לא מוצאת חן בעיניי.‬
‫הבן שלך.‬
‫הוא השריף של ביקון הילס.‬
‫שריף?‬
‫לא, לא, לא. אני הייתי בצבא.‬
‫תשתמש בטפרים שלך, סקוט.‬
‫אני עלול להרוג אותו.‬ ‫-אני מבינה.‬
‫אבל הזמן אוזל לנו.‬ ‫-אני לא יכול.‬
‫היי.‬
‫לא. אנחנו לא נפגע בו.‬
‫גברתי הצעירה...‬
‫את חייבת לגזור ציפורניים.‬
‫הכנתי לך את זה.‬
‫את יודעת שאלכוהול לא משפיע עלינו, נכון?‬ ‫-מה?‬
‫כן. הגוף שלנו מחלים מהר מדי,‬ ‫ואנחנו לא יכולים...‬
‫את יודעת.‬
‫אתה צוחק עליי, נכון?‬
‫זה לא כזה נורא.‬
‫ראית את גוון?‬
‫היא שם.‬
‫מדברת עם כולם חוץ ממני.‬
‫את יודעת מה?‬
‫אם רוכבי הרפאים לא יגיעו הלילה,‬ ‫זה יהיה הדייט הסביר הראשון שלנו.‬
‫ויום אחד נשיג הרבה יותר מסתם "סביר".‬
‫כדאי שאלך.‬
‫אתם לא אמורים להיות כאן.‬
‫אם לא תלכו,‬
‫אצטרך לדווח עליכם.‬
‫מה יש לו?‬
‫השמש שקעה.‬
‫אז מה?‬
‫זה ממש שם...‬ ‫-הוא סובל מ"שקיעה".‬
‫חולי שיטיון חווים הידרדרות ביכולת השכלית‬ ‫לאחר שקיעת השמש.‬
‫אני לא רוצה לדבר איתכם יותר!‬
‫מה נעשה?‬ ‫-נחכה שהשמש תזרח שוב.‬
‫לא נוכל לחכות כל כך הרבה.‬ ‫-צריך להשקיט אותו איכשהו.‬
‫לכו, לכו, לכו.‬ ‫-אני יכולה להרגיע אותו.‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫אליאס, תסתכל על המשוואות.‬
‫תסתכל.‬
‫התפלגות בינומית. מה זה פי?‬
‫ההסתברות להצלחה?‬ ‫-נכון.‬
‫זה אומר שאן מינוס קיי שווה...?‬
‫מספר הניסויים פחות מספר ההצלחות.‬
‫מתמטיקה?‬ ‫-עוזרת לריכוז אצל חולי שיטיון.‬
‫וזה?‬
‫זה...‬
‫התפלגות מותנית.‬
‫בוא נמצא את מומנט האינרציה.‬
‫אליאס.‬
‫שמי מר סטילינסקי.‬
‫מי אתם חושבים שאתם, לעזאזל?‬
‫היי, מה קרה?‬
‫אני כל הזמן חושב ששכחנו משהו.‬ ‫-לא שכחנו.‬
‫ליאם משגיח על הדלת האחורית‬ ‫והיידן למעלה עם גוון.‬
‫אם רוכבי הרפאים ייכנסו, אני לא יודע אם...‬
‫אם מה?‬
‫אם אוכל להילחם כמו ליאם.‬
‫שמע.‬
‫אף אחד לא מפקפק בך.‬
‫לא ליאם.‬
‫לא היידן.‬
‫ולא אני.‬
‫בסדר?‬
‫קדימה. אנחנו מסוגלים.‬
‫אתה יודע שסקוט הוא לא הבן שלך?‬
‫מובן שאני יודע.‬
‫המוחות מתקצרים יחד עם החצאיות?‬
‫מלייה, זה בסדר.‬
‫אז אתה הבחור הזה, מקול.‬
‫אתה מכיר אותי?‬
‫אני מכיר את אבא שלך.‬
‫הוא לא ידע לשתות, ולא הצליח להשאיר‬ ‫את טבעת הנישואין על האצבע.‬
‫בחורה יפה חלפה לידו,‬ ‫והטבעת נעלמה כמו במעשה קסם.‬
‫אתה מכיר את כולנו?‬
‫את הבת של נטלי מרטין. אני צודק?‬
‫את נראית כמוה.‬
‫גם היא היתה יפה פעם.‬
‫תפסיק לדבר.‬
‫היי, מלייה.‬
‫גם היא אהבה לדבר כאילו‬ ‫היא הבנאדם הכי חכם בחדר.‬
‫מלייה!‬ ‫-מספיק.‬
‫שריף, אנחנו...‬
‫אמרתי לך מפורשות לא לבוא הנה.‬
‫ומי תקף את איש הצוות כאן?‬
‫היא.‬
‫מה חשבת לעצמך?‬ ‫-נואה.‬
‫ניהלנו שיחה נחמדה, זה הכול.‬
‫שלושתכם, החוצה.‬
‫עכשיו.‬
‫נואה.‬
‫בדיוק!‬
‫תתנהג כאילו אני לא כאן!‬
‫תזחל חזרה לאשתך המתה ולבן האפס שלך!‬
‫מה אמרת?‬
‫הגיע הזמן לתרופה שלי?‬
‫נשמע כאילו זה היה ממש מעלינו.‬ ‫-נראה לי שזה מה שזה היה.‬
‫מה זה?‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫מה קרה?‬ ‫-ראיתי אותו.‬
‫הוא שם.‬
‫אתם לא רואים אותו?‬
‫הצילו, בבקשה!‬ ‫-חכי.‬
‫חכי.‬
‫ליאם, זה רוכב רפאים.‬
‫איפה?‬ ‫-בדרך למטבח.‬
‫שם.‬
‫כולם החוצה, עכשיו!‬
‫דניס נובאק. נמצאה באתר מחנאות,‬ ‫הגולגולת שלה פוצחה מאחור.‬
‫הגודל ודפוס הנשיכה נראים דומים.‬
‫אז סביר להניח שמי שנשך את דניס‬ ‫עשה את אותו דבר למזארה.‬
‫זה מוזר.‬
‫אפילו יחסית לביקון הילס. למה לנשוך למישהו‬ ‫את הראש ולא לקחת כלום?‬
‫כן לקחו משהו מדניס.‬ ‫את בלוטת האצטרובל שלה.‬
‫את בלוטת האצטרובל?‬
‫היא נמצאת ממש במרכז המוח.‬ ‫-משהו היה חסר במוח של מזארה?‬
‫בדוח לא מצוין שום דבר.‬
‫יש רק דרך אחת לדעת.‬
‫אסור לתת לו לעבור.‬
‫חבר'ה, הוא פורץ פנימה.‬
‫טוב. אנחנו יוצאים מכאן ברגע זה.‬
‫עצור!‬
‫שנחזור פנימה?‬
‫כן.‬
‫עכשיו.‬
‫הצילו, בבקשה!‬
‫הצילו.‬
‫הפתולוג גילה נזק שנגרם‬ ‫להמיספרות המוח של מזארה,‬
‫אבל הניח שזה קרה בגלל הפציעה.‬
‫תחזיק.‬
‫בסדר.‬
‫בלוטת האצטרובל של מזארה איננה.‬
‫עצור!‬
‫שחרר אותה!‬
‫תירה בו, פאריש.‬
‫כולם על הרצפה. עכשיו!‬
‫רד על הברכיים!‬
‫רד על הברכיים.‬
‫אנחנו יודעים שזה נראה רע.‬
‫זה לא נראה רע, סקוט. זה רע.‬
‫פרצתם לבית אבות, הטרדתם מטופל,‬
‫והכיתם אח.‬
‫זה עלול להשפיע על שארית חייכם.‬
‫בעיקר עלייך, מלייה.‬ ‫מדובר בתקיפה בנסיבות מחמירות.‬
‫לא הכיתי אותו. יכולתי, אבל בחרתי שלא.‬
‫זה שיפור.‬
‫זכיתם לנס, משום מה.‬ ‫האח החליט שלא להגיש תלונה.‬
‫אתם רשאים ללכת.‬ ‫-העובדה שאתם לא הולכים לכלא‬
‫לא אומרת שאתם לא מרותקים לבית‬ ‫לנצח נצחים.‬
‫היה לך יום ארוך, שריף. אתה מוכן?‬
‫אני רק רוצה שהיום הזה יסתיים.‬
‫תן לי לקחת אותך הרחק מכל זה.‬
‫פשע, מהומה, הילדים האלה.‬
‫הילדים האלה עשו דבר מטופש.‬ ‫אבל הלב שלהם במקום הנכון.‬
‫כן.‬ ‫-יש לך חרטות לפעמים?‬
‫על כך שלא עשינו ילדים?‬
‫אפילו לא פעם אחת.‬
‫בואי נצא מכאן.‬ ‫-טוב.‬
‫בסדר.‬
‫אמרת למצוא מקום מוגן.‬
‫אז הבאנו את המסיבה לכאן.‬
‫מי ביקש בכלל שתעשו מסיבה?‬ ‫-לפחות הצלנו את גוון.‬
‫אבל ראיתם אחד מרוכבי הרפאים.‬
‫קורי הפך אותו לנראה כדי שנוכל להילחם בו.‬ ‫-לא כתוב בספר‬
‫שאם תחזה בציד הפראי, יחטפו אותך גם?‬
‫כולם במסיבה ראו את זה.‬
‫זה אומר ש...?‬ ‫-שהם כולם ייחטפו.‬
‫הייתי צריך להיות כאן.‬
‫נראה שהיתה יופי של מסיבה.‬ ‫-כן.‬
‫נקווה שאספיק לנקות הכול‬ ‫לפני שאמא שלי תחזור.‬
‫אני אעזור.‬
‫היי, שריף.‬
‫אני מצטער. לא היינו צריכים ללכת לשם‬ ‫לבקר את אבא שלך.‬
‫לא, לא, זה בסדר.‬
‫הייתי צריך להבהיר טוב יותר מי הוא.‬
‫אולי חלק ממני פשוט לא רצה... להודות בזה.‬
‫זה אבא שלי, סקוט.‬
‫הוא דחף אותי על שולחן זכוכית‬ ‫כשהוא רדף אחרי אמא שלי.‬
‫עוד יש שם חתיכות זכוכית קטנטנות.‬
‫הרופא אמר לאמא שלי שהן בטח יישארו שם‬
‫כל החיים שלי, ויצאו לאט לאט.‬
‫זה מחיר זעום לשלם תמורת הרחקתו ממני.‬
‫בפעם ההיא.‬
‫אתה יודע, משהו שאמרת הציק לי כל היום.‬
‫משהו לגבי זיכרונות.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫היה לך פעם חלום‬
‫שהיה כל כך אמיתי שחשבת שהוא זיכרון?‬
‫טוב, בחלום הזה...‬
‫אני שוכב במיטה עם קלודיה.‬
‫זה כמה שבועות לפני סיום הקולג'.‬
‫אנחנו מדברים על העתיד, על ילדים,‬ ‫על איך שנקרא להם.‬
‫ואני אומר לה שאם יהיה לנו בן,‬ ‫אני רוצה לקרוא לו על שם אבא שלה.‬
‫היא צוחקת עליי ואומרת,‬
‫"למה שתרצה להדביק שם כזה‬ ‫לילד האומלל?"‬
‫אז אמרתי לה,‬
‫"כי הוא אבא נהדר.‬
‫אבא שאני הייתי רוצה שיהיה לי.‬
‫האבא שאני מקווה להיות."‬
‫בשלב הזה בחלום, היא מחייכת,‬
‫מנשקת אותי,‬
‫ואומרת, "בסדר, נקרא לו כך.‬
‫אבל זה לא ישנה.‬
‫ממילא כולם יקראו לו סטיילס."‬
‫היא בגודל של אפונה.‬
‫למה להרוג בשבילה?‬
‫בלוטת האצטרובל נחשבת למשכן הנשמה.‬
‫צינור שמאפשר לבטא את הנשמה שלנו‬ ‫באמצעות פעולות פיזיות.‬
‫אז מישהו או משהו פותח ראשים בשביל מה?‬
‫בשביל לגנוב נשמות?‬
‫ככה זה נראה.‬
‫אבל השאלה האמיתית היא...‬
‫למה?‬
‫תרגום כתוביות:‬ ‫ליאור הדר‬