Tidligere på Teen Wolf:
Finn en måte å huske meg på.
-Et fornminne beviser at Stiles fantes. -Vi kan få ham tilbake.
Vi tar alle til bunkeren. Under jorden.
-Alle vil være trygge. -De er her.
-Hvor er Gwen? -Kom igjen!
ANKOMSTER AVGANGER
Unnskyld meg.
Unnskyld, hvor er vi?
Vi er på togstasjonen.
Ja vel. Det var til hjelp.
Hvilken togstasjon?
Togstasjon nummer 137.
Så du meg komme inn?
Nei.
Hvor lenge har du vært her?
En time kanskje?
Vi kom samtidig.
Det har gått minst seks timer.
Seks timer?
Hvor skal du?
Jeg hadde en billett et sted.
Reiser du alltid i arbeidsklærne dine?
Jeg må hatt det travelt.
Vet du om noen jobber her?
Følgende stopp er avlyst.
Hollatine, Batten, Bay Burry,
-Deer Ridge, Red Oak, Trenton, -Unnskyld, hvor skal disse togene?
Anderson, King Springs.
Unnskyld, vet du hvilket tog dette er?
Er det noen som vet hvor dette toget skal? Vet du hvilket tog dette er?
Vet du hvor dette toget skal?
Det måtte være deg.
Peter? Hva gjør du her? Hvordan kan du være her?
Hva mener du? Jeg er her. Du er her.
Vi er alle her. Ha deg vekk fra meg, Stiles.
Hei, Peter. Hva driver du med?
-Jeg venter på toget mitt. -Så du ikke det der?
Så hva, da?
Hestene? De svinebundne forretningsmennene med tau som løser seg opp på magisk vis?
Var det noen som så det?
Kunne du? Du står i veien for tavlen.
Jeg vil vite når toget mitt kommer.
Ja vel, så du venter på et tog. Hvordan kom du deg hit?
Jeg tror jeg tok en drosje.
Forrige gang jeg så deg, var du sperret inne i Eichen House.
Jeg var i Eichen.
Takket være deg.
Du husker godt. Husker du hvordan du kom deg ut? Ble du skrevet ut?
-Nei. Strømmen gikk og jeg løp som faen. -Bare det? Du stakk?
Ja, bare det.
Jeg løp bokstavelig talt vekk fra galehuset
der jeg ble holdt som gissel.
Hale, kom deg tilbake til cella di.
Jeg akter ikke å gjenta det.
Nei, det slipper du.
BILLETTER
Hvor lenge har jeg vært her?
Det har gått tre måneder.
Jeg var borte så lenge og ingen så etter meg?
-Slik Ghost Riders gjør. Visker deg ut. -Ghost Riders?
-Ghost Riders i Den ville jakten? -Vet du hva jeg snakker om?
Selvsagt vet jeg hva du snakker om. De rir på lynet.
De er en ustoppelig naturkraft.
Men jeg skal love deg at de ikke stikker innom togstasjoner.
Jeg flyktet fra ett fengsel bare for å havne i et annet.
Og dette er som det underjordiske hiet til en deprimert byråkrat.
Det må fins en vei ut herfra.
Har du sett deg rundt? Snakket med noen som vet noe?
Er dette Den ville jakten, fins det ingen vei ut.
Du og jeg er dømt til å ri på stormen for alltid.
Vi er på en togstasjon. Vi kan komme oss ut.
Vi kommer oss ikke ut herfra, for dette stedet fins ikke.
Hva snakker du om?
Beacon Hills har ingen togstasjon.
Hva gjør du?
Kanskje du kan hjelpe til?
Ok.
Hva pokker?
-Nei, fortsett. -Jeg hører ingen forslag fra deg.
Stiles.
Venstre skulder, mot søylen. Ikke se bort dit.
-Jeg sa ikke se. -Ja.
Han ser på oss.
-Ja, og så? -Så?
Alle her inne er komatøse eller katatoniske.
Han virker interessert i å holde øye med oss.
Hei.
-Herregud. -Hvorfor kikker du på oss?
Dere prøvde dørene.
Ingen har prøvd dørene.
-Høres ut som du har. -De jeg kan åpne.
-Jeg har prøvd alt annet. -Ikke alt.
-Du er her fortsatt. -Du har en plan. Hva går den ut på?
Ja, men det betyr ikke at dere greier det.
Å, vi greier det.
-Han kan... -Den er rett foran dere.
Dere så den visst ikke?
Jeg så den.
Så hvorfor kastet du bort tiden på dørene?
Jeg skal si deg hvorfor. Fordi alt er en del av illusjonen.
Dere er redde.
-Og de vil at dere skal være redde. -Jeg er ikke redd.
-Du klarer det ikke, gjør du vel? -Vi burde drepe ham.
Eller du kan bare gå gjennom den.
Dytt meg.
-Hva sa du? -Dytt meg.
Nå begynner du å forstå.
Stiles, vi stikker.
Corpus callosum er ikke bare den største hvite strukturen
i hjernen, men også broen som forener alle delene i hjernen.
Evnen til å få alle delene i hjernen til å kommunisere og jobbe sammen
er det som hjelper oss med å ta kognitive sprang.
Noen spørsmål, tanker, innsikter?
Lydia?
Jeg er fullstendig enig.
Er det noe der ute som fascinerer mer
-enn den menneskelige hjernen? -Nei.
Jeg tror ikke det.
Nei.
Greit.
Mange gir corpus callosum æren for
intuisjonen vår, magefølelsen.
-Selv er vi ikke klar over... -Unnskyld, jeg er straks tilbake.
Jeg sjekker om det går bra med henne.
Dere er vel klar over at undervisningen ikke er valgfri.
Hei!
Du kan ikke taue vekk denne jeepen.
Det står her at jeg kan. Den er rapportert som etterlatt.
-Ikke nå lenger. -Er dette ditt kjøretøy?
Er det viktig?
Høres ut som et nei.
Den er min.
Min jeep.
Takk. Jeg skal flytte den så snart jeg får bilnøkkelen.
Fra skapet mitt. Når du har dratt.
-Beklager, men når den er på kroken... -Ikke si "må du sprelle."
Vel, ikke nå lenger.
Det må være noe vi kan gjøre.
-Underskrive noe? Ringe noen? -Betale noen?
Avgiften er på 150. I kontanter.
Hundre og femti? Bilen er ikke engang verdt så mye.
Hvor mye har du på deg?
-Hvor mye har du? -Gi meg pengene dine.
Jeg har bare 50 dollar. Og bare betyr bare.
Du er klar over at jeg ikke har bilnøkkelen, ikke sant?
Men nå har vi en jeep.
Gratulerer, dere fant en annen del av fantomstasjonen.
-Er dette veien ut? -Om så var, ville vi vært på vei ut.
Dere bør holde dere borte fra sporet.
For det er veien inn og ut.
De kommer.
Er det veien ut? Hvordan i helvete skal vi få til det?
-Vi hopper. -Hopper?
-Opp på ryggen til Riders. -Ikke mer enn det?
Jeg har timet det. Vi kan hoppe herfra før de går ut.
Jeg tror du tar feil av pronomenet. Vi skal ikke gjøre noen ting.
Men du burde definitivt prøve det.
-Vil du ut herfra? -Jeg vil ut herfra i live.
Vil det gå? Det er mye som kan gå galt.
Jeg kan ikke bli her. Jeg går fra vettet her inne.
Du har et strålende grep om situasjonen. Kjør på.
-Peter. -De kommer tilbake.
-Vi kan ikke la ham gjøre dette, kan vi? -Hva om han har rett?
Vi pønsker ut noe annet. Det må fins en annen måte.
Det gjør ikke det. Jeg har lett i månedsvis. Kommer dere?
Vær så god.
Nei. La ham prøve.
Kom igjen.
Jeg tror ikke det gikk som han hadde håpet.
Stiles, han er død. Så du ansiktet hans?
Stol på meg, han er borte.
-Du visste at han kom til å dø. -Nei.
-Jeg antok det. -Men du kunne advart ham.
-Han ville gjort det uansett. Nå vet vi. -Vet hva, da?
At vi er fanget.
Det er over. Vi er fanget, for det var den eneste veien ut.
-Eller det er det de vil vi skal tro. -Hva?
Hva er det med dere tenåringer? At dere tror dere er noe helt spesielt?
Tror du at reglene ikke gjelder deg? Fatter du det ikke?
Vi er døde og begravet.
Penger? Verdiløse.
-Førerkort? Kredittkort? Meningsløse. -Gi meg lommeboka mi.
-Nøkler? -Gi dem til meg.
Hadde du tenkt å kjøre oss ut herfra? Var det det du tenkte?
Skjønner du? Vi fins ikke.
Og vi er allerede glemt.
Noen kommer til å huske meg.
Lydia, Scott, Malia, en eller annen. De finner meg.
De kommer og henter meg.
Hvem ville komme og hente deg?
Ring meg når ungdomsskolekjærestene dine
har en plan for hvordan vi kommer oss ut.
Jeg venter på et tog.
Det er sikkert forsinket.
Jeg skal besøke barnebarna mine.
Hvem skal du besøke?
Ingen.
Følgende stopp er avlyst.
Hollatine, Batten, Bay Burry, Deer Ridge,
Red Oak, Trenton, Anderson, King Springs.
Callinganlegg.
Kanskje en radio?
Teorien din er latterlig.
Magnetiske forstyrrelser og noen bilder betyr ikke
at du kan bruke en radio til å kommunisere gjennom en overnaturlig barriere.
Ghost Riders kan ikke ses, høres eller huskes.
Tror du de legger igjen en dings du kan bruke til å ringe vennene dine?
-Der er du. -Hørte du det også?
-Hvor kommer det fra? -Denne veien.
BEACON HILLS HIGH CYCLONES' HJEM
Det kommer innenfra.
-Er nøklene på innsiden? -Knus det.
Ta den tiden du trenger. Ingen hast.
Det eneste som står på spill, er bevis på at vi fins, som snart er tapt.
-For alltid. -Ikke hjelpsomt.
I tilfelle du holder tellingen, har jeg reddet livet ditt to ganger.
Hvorfor stoppet det?
Spiller ingen rolle.
HOVEDBRYTER
Det må finnes en grunn.
Hva?
-Fikk du ferten av noe? -Ja.
Av oss. Meg, dere, av alle tre.
Av meg? Jeg har aldri vært i denne bilen før.
Ikke jeg heller.
Jo, vi har det. Vi husker det bare ikke.
Jeg trodde vi var ferdige med det.
Parrish sjekket registreringsnummeret. Ingen eier.
Den kjørte ikke hit av seg selv.
Hvem holder du med?
Jeg holder med alle.
Han fins ikke. Stol på meg.
Jeg har mistet mange i mitt liv. En lang liste som ikke må bli lengre.
Det trenger ikke skje.
Hvis vi får ham tilbake.
Denne er fra 1996. Og ingen navn.
Men det står en adresse der. Woodbine Lane 129.
Jeg kjenner adressen.
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Jeg har ikke sett den jeepen på 18 år.
-Den står i ditt navn. -Den ble stjålet.
Hvordan havnet den ved skolen?
Sannelig om jeg vet. Den var et vrak allerede den gang.
Gudene vet hvem som ville ha den nå.
Kanskje noen dumpet den der.
Kan vi finne ut hva som skjedde med den etter at den ble stjålet?
-Nei. -Kanskje den har fingeravtrykk.
Lydia... handler dette om Stiles?
Har du ikke dratt dette langt nok nå?
Jeg vet ikke hva det er med deg i det siste,
men det er kanskje lurt å snakke med moren din.
Unnskyld. Du har rett.
Hei... går det bra?
Ja da.
-Unnskyld, kunne...? Gjør det noe om...? -Selvsagt.
Ingen hast.
Vi betalte. Jeg ga deg penger til avgiften.
Ja, og jeg gjorde jobben min. Nå henter jeg den igjen.
Hvor mye? Du får en sjekk.
Det handler ikke om hvor mye. De vil ha den vekk herfra.
Ikke tving meg til å flytte på deg.
Jeg setter bilen på kroken og tauer den vekk.
Lastebilen din brøt sammen.
Dette stedet begynner å bli fullt.
-Gwen. -Phoebe? Å, Gud, du er her.
Jeg vet hvem den jenta er. Hun heter Gwen. Hun spiller lacrosse.
Hvor lenge har dette pågått?
Dette er ingen togstasjon. Dette er et mellomstopp.
Toget stopper ikke.
Hva er det?
Hvor er disse stedene? Bannack? Canaan? Jeg vet at du vet noe.
Vi må komme oss ut herfra. Ingen er trygge.
Her inne?
I Beacon Hills. Vennene dine, familien, alle du kjenner. De blir tatt.
Hvor skal du?
-Hva så du? Hva betydde det? -Som jeg sa. De stopper aldri.
-Ok, så hva er planen? -Jeg går gjennom portalen.
Vent. Ingen kommer seg gjennom, du sa det selv.
Mennesker kan ikke. Men jeg er bedre.
Jeg leges.
Stiles... la oss ikke dvele ved øyeblikket.
Hvis du overlever, må du finne vennene mine.
Fortell dem om meg. De husker meg ikke.
-Du må fortelle dem at jeg er her. -Når jeg overlever,
drar jeg så langt vekk fra Beacon Hills som mulig.
Og skulle jeg støte på de middelmådige vennene dine
og det ikke er for mye bry for meg, nevner jeg kanskje navnet ditt.
Hva med Malia?
Alle ekstra enheter til undernivået.
Vi trenger alt mannskap for avstengning av undernivået.
Avstengning.
Du gjør dette for henne. Du risikerer å brenne i hjel for henne.
Og det er greit for meg.
Stiles.
Opphold dem.
-Hva? Hvordan? -Bruk hodet.
Hva gjør du?
Hva i helvete?
-Hørte dere det? -Hele Beacon Hills hørte det.
Hvem er det?
Ikke sikker, men jeg kjenner det igjen.
Gå!
Hei.
-Fant du noe? -Nei.
Han har ikke brølt igjen. Jeg fikk ferten, men...
-Det er noe galt med den. -Det lukter som om han brenner.
-Jeg hører hjerteslag. -Hvem er det?
Jeg kjenner igjen lukten, selv gjennom grillduften.
Hvordan tror du kan kom seg hit? Ingen spor, ingen ild.
Herregud.
Peter?
Hvem er Peter?
Peter Hale.
Faren min.
Du var min beta først.
Peter.
Han bet meg. Hvorfor har jeg glemt det?
Hvordan kunne jeg glemme?
Han har noe.
Hva er det?
"Pripyat, Bannack, Canaan, Beacon Hills."
Canaan.
-Ikke kvel den. -Vet du i det hele tatt hva det betyr?
Ikke egentlig.
-Hallo? -Vent. Vent.
Hallo? Er det noen der? Kan noen høre meg?
Stiles?
Stiles, er du der?
Scott? Lydia? Er det dere?
Herregud, Stiles.
Vi kan høre deg.
Herregud, kjenner dere meg? Husker dere meg?
Stiles... er det deg?
Er det virkelig deg?
Det er meg. Husker du det siste jeg sa til deg?
Du sa...
Du sa: "Husk at jeg elsker deg."
Er alt bra med deg?
-Hvor er du? -Vi kommer til deg.
Det kan dere ikke. Dere vil ikke finne meg.
Stiles, hva... Hva snakker du om? Si hvor du er, og vi kommer...
Men husk dette. Canaan, ok?
Dere må finne Canaan. Bare finn Canaan.
Stiles?
Tekst: Sissel Drag