Din episoadele anterioare…
Amintește-ți de mine!
O relicvă ar arăta că Stiles a existat.
Îl putem aduce înapoi.
Mergem în buncărul subteran Argent.
Ar fi în siguranță.
Au venit.
- Unde e Gwen? - Haide!
SOSIRI PLECĂRI
Mă scuzați!
Scuze! Unde ne aflăm?
Suntem la gară, în stație.
Da. Bine. Util.
În care stație?
Stația de tren cu numărul 137.
STAȚIA DE TREN 137 SOSIRI PLECĂRI
M-ai văzut intrând?
Nu.
De cât timp ești aici?
Poate de o oră.
Am ajuns aici în același timp.
Au trecut cel puțin șase ore.
Șase ore?
Unde te duci?
Păi…
Aveam un bilet la mine.
Călătorești în haine de lucru?
Se pare că mă grăbeam.
BILETE REVIN ÎN CINCI MINUTE
Știi dacă lucrează cineva aici?
Următoarele opriri au fost anulate:
Hollatine, Batten, Bay Burry,
Deer Ridge, Red Oak…
- Scuze, unde merg acele trenuri? - …Trenton, Anderson, King Springs.
Scuze, știi ce tren e ăsta?
Știți unde merge trenul?
Scuze, știi ce tren e ăsta?
Știi unde merge trenul?
CĂTRE TRENURI
Trebuia să dau fix peste tine.
Peter? Ce cauți aici? De ce ești aici?
Cum adică: „De ce sunt aici?”
Eu sunt aici. Tu ești aici. Toți suntem aici.
Cară-te, Stiles!
Hei, Peter!
Peter!
Ce faci?
Aștept să vină trenul.
N-ai văzut?
Ce anume să văd?
Caii?
Omul legat ca un porc cu funii care dispar ca prin magie?
Mă scuzați! A văzut cineva asta?
Poți să te tragi? Nu văd panoul.
Vreau să știu când vine trenul.
Bine. Deci aștepți un tren. Cum ai ajuns aici?
Sigur am luat un taxi.
Ultima dată când te-am văzut, erai închis în casa Eichen.
Eram în Eichen.
Mulțumită ție.
Ai memoria bună. Îți amintești cum ai ieșit?
Te-au externat?
Nu. S-a luat curentul și am fugit.
Atât? Ai fugit?
Da, atât.
Chiar am fugit din azilul de nebuni în care eram ținut ostatic!
Hale! Întoarce-te în celulă!
N-o să repet.
Într-adevăr, nu.
BILETE REVIN ÎN CINCI MINUTE
SOSIRI PLECĂRI
- De cât timp sunt aici? - Izolarea a avut loc acum trei luni.
Am lipsit trei luni și nu m-a căutat nimeni?
Așa fac Călăreții Fantomă. Te șterg.
Călăreții din Vânătoarea Sălbatică?
Da. Știi la ce mă refer?
Firește că știu.
Vin călare pe fulgere.
Sunt o forță a naturii de neoprit.
Dar îți promit că aceștia nu se opresc prin gări.
Am scăpat dintr-o închisoare ca să ajung în alta.
Locul arată ca bârlogul subteran al unui birocrat deprimat.
Hai, trebuie să fie o cale de ieșire!
Te-ai uitat prin jur? Ai vorbit cu cineva care știe ceva?
Dacă e Vânătoarea Sălbatică, nu avem scăpare.
Suntem sortiți să călărim pe furtună pentru totdeauna.
Nu suntem în furtună, ci într-o gară.
Putem ieși dintr-o gară.
Nu putem să scăpăm de aici, Stiles. Locul ăsta nu există.
Despre ce vorbești?
Beacon Hills nu are stație de tren.
Ce faci?
Mă poți ajuta, te rog?
Bine.
Ce naiba?
Nu. Continuă!
Nu văd să ai idei.
Stiles. În direcția umărului tău stâng, sprijinit de stâlp.
- Nu te uita! Am zis să nu te uiți! - Da.
Ne urmărește.
Da. Și?
Toți cei din stație sunt ca în comă sau în stare catatonică.
Pare foarte interesat să ne urmărească.
Hei!
- Dumnezeule! - De ce ne urmărești?
Ați încercat ușile.
Nimeni nu încearcă ușile.
- Se pare că tu, da. - Cele ce pot fi deschise.
- Am încercat totul. - Nu chiar totul. Încă te afli aici.
Văd că ai un plan. Ce zici să ni-l spui?
Vi-l pot spune. Nu înseamnă că-l puteți realiza.
Îl putem realiza. El poate…
E chiar în fața voastră.
Nu l-ați văzut, așa-i?
Eu l-am văzut.
Atunci de ce ai pierdut timp cu ușile?
Îți zic eu de ce. Pentru că e parte din iluzie.
Ți-e teamă.
Și vor să-ți fie.
Nu mi-e teamă.
- Nu poți s-o faci, așa-i? Nu poate. - Ar trebui să-l omorâm.
Sau am putea să trecem prin el.
Împinge-mă!
- Ce? - Împinge-mă!
Acum înțelegi.
Stiles! Să mergem!
În creier, corpul calos nu e doar cel mai mare corp de substanță albă,
ci e și puntea care leagă toate părțile creierului.
Faptul că toate părțile creierului au abilitatea de a comunica
și de a lucra împreună ne stimulează enorm capacitatea cognitivă.
Aveți întrebări, gânduri, idei? Lydia?
Sunt complet de acord.
Afară e ceva mai fascinant decât structura minții umane?
Nu.
Nu cred.
Nu.
Bine. În regulă. Acum,
mulți consideră că corpul calos
e cel care ne dă vocea intuiției, un al șaselea simț,
- …chiar dacă nu conștientizăm… - Scuzați! Revin!
Voi vedea dacă e bine.
Știți că orele nu sunt opționale, nu?
Hei!
Hei! Nu poți tracta jeepul ăsta!
Actele spun că pot. E declarat abandonat.
Acum nu mai e.
E mașina ta?
Contează?
- Deci nu. - E al meu!
E jeepul meu.
Mulțumesc! Îl voi muta de îndată ce obțin cheile.
- Din dulap. După ce pleci. - Regret. Odată ce e pe cârlig…
- Nu spune: „Nu se mai poate.” - Acum n-o pot spune.
Uite, trebuie să putem face ceva. Să semnăm? Să sunăm pe cineva?
Să plătim pe cineva.
Taxa de ridicare e 150. Bani gheață.
O sută cincizeci? Nici nu valorează atâta!
Cât ai?
Tu cât ai?
Dă-mi banii!
N-am decât 50 de dolari. Serios, asta e tot ce am.
Hei! Știi că, de fapt, nu am cheile de la mașină, nu?
Dar acum avem un jeep.
Felicitări!
Ai găsit o nouă parte a gării fantomă.
- Asta e ieșirea? - Dacă ar fi, am pleca.
Nu stați pe șine!
Că asta e și intrarea, și ieșirea.
Vin.
Asta e ieșirea?
Cum naiba vom face asta?
- Sărim! - Sărim?
- În spatele Călăreților când trec. - Atât?
I-am cronometrat.
Putem să sărim de aici înainte să iasă.
Cred că greșești numărul verbului.
Noi nu vom face nimic. Dar tu cu siguranță ar trebui să încerci!
- Nu vreți să plecați? - Ba da. Dar vii.
De unde știi că merge? Multe pot merge prost.
Nu pot să rămân. Îmi pierd mințile aici.
Cred că ai înțeles bine situația. Eu zic să încerci.
Peter.
Hei! Se întorc.
Nu-l putem lăsa, nu?
Dacă are dreptate?
Ne vom gândi la altceva. Trebuie să fie și altă ieșire!
Dar nu este. Caut de luni întregi.
- Veniți? - Te duci singur.
- Rahat! Nu! - Lasă-l să încerce!
Haide!
Nu cred că asta spera să se întâmple.
Stiles, e mort.
Ai văzut ce față a făcut? Crede-mă, e mort.
Știai că va muri.
Nu știam, dar am presupus.
Ai fi putut să-l avertizezi!
Oricum voia s-o facă. Acum știm.
Ce anume?
Că suntem prinși aici.
S-a terminat.
Suntem prinși pentru că aia era singura ieșire.
Asta e ce vor ei să credem.
Ce? Ce e cu voi, adolescenții?
Credeți că sunteți speciali? Că la voi nu se aplică regulile? Nu vezi?
S-a zis cu noi!
Banii? N-au nicio valoare. Permisul de conducere? Cardurile?
- Dă-mi portofelul! - N-au valoare.
- Cheile? - Dă-mi-le!
- Credeai că ne vei scăpa cu mașina?
Așa ai crezut?
Înțelegi? Nu existăm.
Și deja am fost uitați.
Cineva își va aminti de mine.
Sau Lydia, sau Scott. Malia sau cineva. Mă vor găsi, bine?
Vor veni după mine.
Cine ar veni după tine?
Să mă chemi când colegii tăi găsesc o cale de a ne scoate de aici.
Aștept un tren.
Cred că întârzie.
Mă duc să-mi vizitez nepoții.
Tu pe cine vizitezi?
Pe nimeni.
Următoarele opriri au fost anulate:
Hollatine, Batten, Bay Burry,
Deer Ridge, Red Oak,
Trenton, Anderson,
King Springs.
E un interfon.
Poate e un radio?
Teoria ta e ridicolă.
Niște perturbări magnetice și poze neclare
nu arată că poți comunica prin radio printr-o barieră supranaturală.
Călăreții nu pot fi văzuți, auziți sau reținuți.
Crezi că ar lăsa un aparat cu care să-ți suni amicii?
- Aici erai! -L-ai auzit?
- Dincotro se aude? - Din direcția asta.
Vine dinăuntru.
- Cheia a rămas înăuntru? - Forțează-o!
Nu te grăbi! Nu e nicio grabă.
În joc e doar dovada existenței noastre.
În curând se va pierde. Pentru totdeauna.
Nu ești de ajutor.
Dacă ții socoteala, e a doua oară când te salvez azi.
De ce s-a oprit?
Nu contează.
Sigur este un motiv.
Ce?
- Simți un miros? - Da.
Da. Al nostru. Al meu, al tău, al nostru tuturor.
Al meu? Eu n-am mai fost în jeepul ăsta.
Nici eu.
Ba da.
- Dar am uitat. - Credeam că am terminat cu asta.
Lydia, Parrish a verificat seria mașinii. N-are proprietar.
Jeepul n-a venit singur aici.
De partea cui ești?
A tuturor.
Nu e real. Crede-mă!
Am pierdut mulți oameni. E o listă lungă la care nu vreau să adaug.
Nu va trebui…
dacă-l recuperăm.
E din '96. Nu e trecut niciun nume pe ea.
Dar e o adresă. Strada Woodbine numărul 129.
Mi-e cunoscută adresa.
Nu știu ce să vă spun.
N-am mai văzut jeepul ăla…
de aproape 18 ani.
E pe numele tău.
Dar a fost furat.
Atunci cum a ajuns la liceu?
Habar n-am.
A fost o rablă chiar și pe vremuri.
Nu știu cine l-ar vrea acum.
Poate a fost abandonat?
Putem afla istoricul jeepului după ce a fost furat?
Nu.
Poate sunt amprente în el.
Lydia,
e legat de Stiles?
Nu crezi că exagerezi deja?
Nu știu ce se petrece cu tine în ultima vreme,
dar poate e momentul să discuți cu mama ta.
Scuză-mă! Ai dreptate.
Hei,
ești bine?
Nu. Ba da.
Mă scuzați, pot… V-ar deranja…
Desigur! Stai cât ai nevoie!
Ți-am dat toți banii pentru taxa de ridicare.
Da, și am lăsat mașina, nu?
Acum o ridic iar.
- Cât vrei? Îți scriu un cec. - O vor luată. Nu depinde de mine.
Nu mă face să te mut din loc! Pun mașina pe cârlig și o remorchez.
Mașina ți-e stricată.
Locul ăsta chiar începe să se umple.
- Gwen? - Phoebe? Doamne! Ești aici!
Stai așa! O cunosc pe fata aia.
O chema Gwen. Joacă lacrosse.
De cât timp e asta?
Asta nu e o gară, ci un punct de popas.
Asta nu se va opri.
- Of! - Ce e?
Ce-s locurile alea? Bannack? Canaan? Știu că ai idee.
Trebuie să plecăm! Nimeni nu e în siguranță.
Da, aici?
În Beacon Hills. Prietenii, familia, toți cunoscuții tăi vor fi luați.
Unde te duci?
- Ce-ai văzut? Ce e cu orașele? - Ți-am spus.
Nu se vor opri niciodată.
Atunci, care e planul?
Trec prin portal.
Ai zis că nimeni nu poate trece prin el!
Nu poate trece un om. Eu sunt superior unui om. Mă voi vindeca.
Stiles,
- …lasă sentimentalismul! - Dacă vei trăi, să-mi găsești prietenii!
Trebuie să le spui despre mine! Ei mă vor fi uitat!
Dacă voi supraviețui,
voi merge cât mai departe de Beacon Hills.
Dacă cumva dau de unul de prietenii tăi mediocrii,
și nu-mi provoacă vreo inconveniență, e posibil să-ți menționez numele.
Cum rămâne cu Malia?
Toți paznicii, la nivelul de jos!
Trebuie să izolăm în forță nivelul de jos!
Izolare.
Știu că o faci pentru ea.
Riști să fii incinerat pentru ea.
Și îmi convine.
Stiles.
Încetinește-i!
Ce? Cum?
Gândește!
Ce faci?
Ce naiba?
Ați auzit?
- Toți din Beacon Hills au auzit. - Cine e?
Nu sunt sigură, dar cred că-l recunosc.
Duceți-vă!
Hei! Ai avut noroc?
Nu. Nu a mai urlat.
- I-am simțit mirosul, dar… - Ceva în neregulă cu el.
Miroase de parcă persoana, oricine o fi, arde.
- Aud o bătaie de inimă. - Cine e?
Nu știu, dar mi-e cunoscut mirosul.
Chiar dacă a fost ars.
Cum crezi că a ajuns aici? Nu sunt urme, nu e foc.
Doamne!
Peter?
Cine e Peter?
Peter Hale.
E tatăl meu.
Întâi ai fost beta-ul meu…
Peter?
M-a mușcat. Cum am putut să-l uit?
Cum am putut eu să-l uit?
Are ceva în mână.
Ce e?
Prîpeat,
Bannack, Canaan, Beacon Hills.
Canaan.
Nu-l inunda!
Știi ce înseamnă asta?
Nu tocmai.
- Alo? - Stai!
Alo? E cineva acolo? Mă aude cineva?
Stiles?
Stiles, ești acolo?
Scott? Lydia! Voi sunteți?
- Bine. - Doamne, Stiles!
- Te auzim. - Doamne! Mă mai știi? Mă mai ții minte?
Stiles, tu ești? Chiar tu ești?
Da. Mai reții ultimul lucru pe care ți l-am spus?
Ai spus…
„Ține minte că te iubesc”
Ești bine?
- Unde ești? - Venim să te luăm.
Nu. Nu puteți. Nu mă veți putea găsi.
Stiles, ce…
Despre ce vorbești?
Spune-ne unde ești și venim…
Dar rețineți asta! Canaan. Bine?
Trebuie să găsiți Canaan-ul. Găsiți Canaan-ul!
Stiles!
Subtitrarea: Oana-Meda Pop