‫אחותך רוצה לראות אותך.‬
‫בפרקים הקודמים:‬ ‫-סקוט! תעזור לי! לא.‬
‫אז מה התוכנית?‬ ‫-אני אעבור במעבר.‬
‫מי זה פיטר?‬ ‫-אבא שלי. יש לו משהו.‬
‫סטיילס, זה אתה?‬ ‫-תזכרו רק את השם קיינן.‬
‫אנחנו באים לקחת אותך.‬
‫לא, אתם לא יכולים. לא תוכלו למצוא אותי.‬
‫שלום?‬
‫חכי.‬
‫- מסיבת רחוב יום קיינן, שבת, 16:00 -‬
‫זה לא אמיתי!‬
‫לא אמיתי!‬
‫זה לא אמיתי!‬
‫זה לא...‬
‫בסדר. שמעת קול שבקע מהרדיו,‬
‫ועכשיו אתה משוכנע שזה הקול של...‬ ‫-סטיילס, הבן שלך.‬
‫ואולי זה רק תדר טועה.‬
‫פיטר נתן לנו את המפתחות לג'יפ‬ ‫והוא התניע מיד.‬
‫הג'יפ של קלאודיה.‬ ‫-עכשיו אתה מצפה ממני שאאמין לפיטר הייל?‬
‫אני רוצה שתאמין בי.‬
‫שמעתי את סטיילס ברדיו, אני בטוח.‬
‫-אם גם אתה היית שומע...‬ ‫-לא שמעתי.‬
‫אבל אם היית שומע...‬ ‫-מספיק, סקוט!‬
‫מספיק.‬
‫ראית סחרחרה?‬
‫ושלט גדול שהיה כתוב עליו, "קיינן"‬ ‫ואנשים שנעלמים בענן עשן.‬
‫יש לך לפעמים חלומות יפים?‬ ‫-אנחנו צריכים לנסוע לקיינן.‬
‫יעזור לנו אם נדע משהו על המקום הזה.‬
‫התקשרתי למספר בעירייה,‬ ‫אבל אף אחד לא עונה.‬
‫המפה היחידה שבה מצאתי את המקום‬ ‫היא מלפני שלושים שנה.‬
‫עד עכשיו, הדבר היחיד שאני יודעת על קיינן‬ ‫הוא איפה היא נמצאת.‬
‫- קיינן -‬
‫זה כל מה שאנחנו צריכים לדעת.‬
‫סקוט, מאליה ולידיה נוסעות לקיינן.‬
‫יש להמשיך בתוכנית‬ ‫בתנאי שהיא לא תהרוס את ביתו.‬
‫איזו תוכנית?‬
‫התוכנית שלך.‬ ‫-אין לי תוכנית.‬
‫אמרת שיש לך רעיונות איך לתפוס פרש צללים.‬
‫היה לי רעיון אחד. הוא היה גרוע.‬ ‫ואז היה לי רעיון גרוע נוסף.‬
‫משהו שיכול להצליח?‬
‫כן, אבל זה נורא.‬ ‫-בואי נעשה את זה.‬
‫אנחנו צריכים לפרוץ למחסן של הסגל.‬
‫בשביל להציל את כל בית הספר‬ ‫מפרשי צללים? אין בעיה.‬
‫זה מתפשט, נכון?‬ ‫-אתה לא רוצה לדעת.‬
‫איך זה נגרם ממכת שוט?‬
‫זה היה שוט של רוכב צללים.‬
‫הרופאים הרגילים סוברים‬ ‫שהם יכולים להסיר את הבשר המת בניתוח.‬
‫יש לך תור לניתוח חירום בעוד שעה.‬
‫היי...‬
‫רגע. לאן אתה הולך?‬
‫מדובר ברעלן על-טבעי.‬
‫אם הם ינסו להסיר אותו, הוא יתפשט.‬
‫תגיד לי מה אתה צריך.‬
‫אסור לי להיכנס לחדר הניתוח.‬
‫לא אצא ממנו חי.‬
‫אז אנחנו צריכים להוציא אותך מכאן.‬
‫איפה אנחנו?‬ ‫-לפי מכשיר הניווט, זה המקום.‬
‫זה המקום.‬
‫קיינן היא עיירת רפאים.‬
‫אני לא שומע אף פעימת לב.‬ ‫-אני לא קולטת שום ריחות.‬
‫מעניין למה סטיילס שלח אותנו לכאן.‬
‫זה המקום שראיתי במראה.‬
‫- קיינן קורייר -‬
‫- 8 באפריל, 1987 -‬
‫תמסרי לד"ר גאייר שהם רצו לעשות‬ ‫כמה בדיקות נוספות לפני הניתוח.‬
‫אם הוא בכלל ישאל.‬
‫הוא כנראה לא ישאל.‬ ‫אבל אם כן, תגידי לו את זה.‬
‫אמא? קיילי?‬
‫זאת המשפחה המאמצת שלך?‬
‫אני יודע מה את חושבת.‬ ‫היית צריכה למות איתם.‬
‫תרשי לי לעזור לך בעניין.‬
‫יש לך את הרשימה?‬ ‫-היא בראש שלי.‬
‫מה אם תשכחי משהו? זה רעיון טוב?‬
‫אם ניתפס גונבים ציוד מבית הספר,‬ ‫אז זה רעיון מצוין.‬
‫טוב, עכשיו.‬
‫- מרתף -‬ ‫- כניסה לסגל בלבד -‬
‫אנחנו לא יכולים פשוט לקנות כליא ברק?‬ ‫-בטח, אם יש לך 2,500 דולר.‬
‫מה אתם עושים כאן? הכניסה מותרת רק לסגל.‬
‫אז למה אתה זה שעוזב?‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫תקעים וכבלים? אתה בונה אקדח הלם?‬
‫לא. ברור שלא.‬
‫ראית אותם, נכון?‬
‫אתם צריכים להיות בכיתה.‬ ‫-זה היה בערב שבו התקיים משחק הלקרוס?‬
‫ראית את הברק, את הגברים ואת הסוסים?‬
‫עשרות מהם.‬ ‫-ואז מה?‬
‫היה תוהו ובוהו.‬
‫הם היו בכל מקום.‬
‫כמה מהילדים ברחו, אבל כל השאר‬
‫המשיכו כאילו לא קורה שם משהו.‬
‫הם לא ראו כלום.‬
‫אנחנו ראינו.‬
‫ויש לנו עוד הרבה מה לספר לך‬ ‫אם תרצה להשיב מלחמה.‬
‫שלום?‬
‫היי!‬
‫אמא?‬
‫זה בסדר. אמא שלך לא נמצאת כאן.‬
‫אתה בסדר.‬
‫ראיתי אותה.‬
‫הראש שלה...‬ ‫נראה כאילו מישהו נגס בגולגולת שלה.‬
‫זה לא היה אמיתי.‬ ‫-כן, אבל זה הרגיש אמיתי.‬
‫האנרגיה כאן גורמת להזיות.‬
‫אסור לנו להישאר כאן.‬ ‫-אנחנו לא יכולים לעזוב עד שנבין‬
‫למה סטיילס שלח אותנו לכאן.‬
‫את מי תשאל? אין כאן אף אחד.‬
‫נוכל לשאול אותו.‬
‫היי.‬
‫מה נעשה?‬ ‫-נרדוף אחריו.‬
‫שנינו יודעים שגם התרופה הזאת לא תועיל.‬
‫לכן אני פתוחה לשמוע הצעות.‬
‫יש לי רעיון, אבל הוא דורש הרבה.‬
‫דורש יותר מאשר לסכן את העבודה שלי‬ ‫באשמת איבוד חולה בבית החולים הזה?‬
‫מדובר בתשעת העשבים. הם מנטרלים‬ ‫השפעת תשעה רעלים על-טבעיים.‬
‫אם משלבים את העשבים בדרך לא נכונה,‬
‫הם מעצימים את השפעת הרעל.‬
‫אז אם אטעה...‬ ‫-תהרגי אותי.‬
‫תוכל להדריך אותי איך לעשות זאת?‬
‫כן, אוכל לנסות.‬ ‫-ובכן, אין לנו ברירה.‬
‫אין לך הרבה זמן.‬
‫טוב... איזה עשבים?‬
‫אני יודע רק את שמותיהם בקלטית.‬
‫טוב.‬
‫הראשון הוא מוגוורט.‬
‫תוכל לאיית?‬ ‫-כן.‬
‫שלום?‬
‫יש כאן מישהו?‬
‫אורחים.‬
‫אני לא מאמינה שיש לנו אורחים.‬
‫קיילב כל כך ישמח לראות אתכם.‬
‫זמן רב חלף מאז שמישהו בא לשחק איתו.‬
‫אתם בוודאי צמאים.‬
‫תיכנסו ושבו בבקשה‬ ‫בזמן שאביא לכם משהו לשתות.‬
‫ברצינות, מה הבעיה שלה?‬
‫היא האישה שראיתי במראה.‬
‫מוגוורט.‬
‫מוגוורט. זה נשמע כל כך מוכר.‬
‫כמובן. זאת תרופה נגד חרדה.‬
‫בתרופות מודרניות משתמשים‬ ‫ברוב העשבים האלה.‬
‫אם אחפש בבית המרקחת של בית החולים,‬ ‫אצל ההומאופת במרכז העיר ובבר הסלטים,‬
‫אני חושבת שאצליח למצוא את כולם.‬
‫כן. אחזור מהר ככל שאוכל.‬
‫תשתדל להישאר ער.‬
‫מיל...‬ ‫-אני כאן.‬
‫מיל, את חייבת להוסיף...‬
‫את חייבת להוסיף...‬
‫מה? מה אני חייבת להוסיף?‬
‫הברק יכה בכליא,‬ ‫וישלח את זרם החשמל למנהרה.‬
‫נתפוס את פרש הצללים, נדחוף אותו לבונקר,‬
‫ונלכוד אותו שם.‬ ‫-טוב.‬
‫איך תמנעי ממנו לרכוב על הברק מחוץ למנהרה‬
‫לפני שתכניסי אותו למלכודת?‬
‫אם הברק יכה שוב, הוא רק יכה בכליא שלנו.‬
‫הפרש לא יהיה קרוב אליו.‬ ‫-האם לפרש הצללים‬
‫אין סוג של שליטה איפה הברק מכה?‬
‫רק משום שהפיזיקה‬ ‫אינה מסוגלת להסביר זאת כיום,‬
‫אין זה אומר שלא ימצא לכך הסבר הגיוני מחר.‬
‫אם יש להם שליטה, איך נעצור אותם?‬
‫אנחנו צריכים לספוג מכת ברק.‬
‫נוכל לעשות את זה?‬ ‫-לא באמצעות משהו שיש לנו כאן.‬
‫אני לא יכול לבנות תעלה מספיק חזקה‬ ‫כדי לספוג אפילו מחצית מכמות האנרגיה.‬
‫במקום תעלה,‬ ‫אולי נמצא אדם שיספוג את הברק.‬
‫קירה לא היתה יכולה לעשות זאת.‬ ‫-ג'וש כן.‬
‫הוא אכל חשמל.‬ ‫-ג'וש מת.‬
‫אבל הכוח שלו לא מת איתו.‬ ‫-ייתכן, אבל אנחנו לא יכולים להגיע אליו.‬
‫אנחנו לא יודעים את זה. לא בוודאות.‬
‫מה אתה מציע?‬
‫את יודעת מה אני מציע.‬
‫אם אתה מציע מה שאני חושבת שאתה מציע,‬ ‫אתה מטורף.‬
‫אני יודע שזה מטורף. אבל אני זקוק לעזרתך.‬
‫הכנתי את הלימונדה לפי המתכון של אמא שלי.‬
‫לפחות מה שאני זוכרת ממנו.‬
‫תמיד הגשנו אותה כשחברים הגיעו לבקר.‬
‫לא באנו לבקר. אנחנו מחפשים מישהו.‬
‫חבר שלנו.‬
‫אולי ראית אותו. שמו סטיילס?‬
‫חלף הרבה זמן מאז שמישהו עבר בקיינן.‬
‫כמה זמן?‬
‫מאז ה-8 באפריל, 1987?‬
‫למה הפרעתם לדברים האלה?‬
‫הם אינם שייכים לכם.‬ ‫-אנחנו צריכים לדעת מה קרה.‬
‫ערכנו פיקניק. מסיבת קהילה.‬
‫נראה שכולם עזבו בחיפזון.‬ ‫-אנשים עזבו את קיינן‬
‫זמן רב קודם לכן.‬
‫זה היה היום שבו האחרונים עזבו.‬
‫כולם ביחד? הם פשוט נעלמו?‬
‫לא אמרתי שהם נעלמו. אמרתי שהם עזבו!‬
‫הם עזבו בענן של עשן ירוק?‬
‫הם פשוט עזבו!‬
‫לא התכוונו להכעיס אותך.‬
‫נלך עכשיו.‬
‫אף אחד לא עוזב.‬
‫אף אחד לא עוזב את קיינן.‬
‫שוב לעולם.‬
‫אני חושבת שהדבר האחרון‬ ‫שניסית לומר היה השם שלי.‬
‫אמרת... "מל, את צריכה להוסיף..."‬
‫רגע.‬
‫ממתי אתה קורא לי מל?‬
‫ממתי אתה פונה למישהו בשם חיבה?‬
‫אתה אפילו לא משתמש בשם הפרטי שלך.‬ ‫כולם קוראים לך ארג'נט.‬
‫אתה... לא ניסית להגיד את השם שלי,‬ ‫ניסית להגיד משהו בקלטית.‬
‫כמובן.‬
‫סקוט, תפתח את הדלת, אתה איש-זאב.‬ ‫-אני מנסה.‬
‫מה לא בסדר במקום הזה, לעזאזל?‬
‫לנור, תוכלי לפתוח את הדלת, בבקשה?‬
‫עכשיו, כשאתם כאן, עליכם להישאר.‬
‫קיילב מחבב אתכם.‬
‫ואנחנו מחבבים אותו.‬
‫אבל עלינו לעזור לעיירה שלנו.‬
‫אנשים נעלמים... כלומר, עוזבים.‬
‫תוכלי לעזור לנו מאוד.‬ ‫-איש אינו יכול לעזור לכם.‬
‫אם הם רוצים לעזוב, הם יעזבו.‬
‫הם ילכו, והם ילכו,‬
‫ולא תוכלו לעשות שום דבר לשנות זאת.‬
‫בואו איתי.‬
‫לכו.‬
‫קיילב, תוכל לעזור לנו לצאת מכאן?‬
‫אתם חייבים להישאר כי ככה אמא אמרה.‬
‫אנחנו לא יכולים להישאר. עלינו לחזור הביתה.‬ ‫-כאן הוא הבית.‬
‫סקוט, בוא הנה לרגע.‬
‫תסתכל על התאריך.‬
‫- 12 באוגוסט, 1985 -‬
‫קיילב, אתה יודע באיזו שנה נולדת?‬
‫1976.‬
‫וממתי אתה מת?‬
‫למה גם את לא עזבת?‬ ‫-למה את מתכוונת?‬
‫האם זאת האשמה?‬ ‫את מאשימה אותי במשהו?‬
‫איך זה שאת היחידה שנשארת?‬
‫הסתתרת? נאבקת בהם?‬
‫נאבקתי במי? על מי את מדברת?‬ ‫-הם נקראים פרשי הצללים.‬
‫הם לקחו את כולם מקיינן.‬
‫למה הם השאירו אותך?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫הם לקחו את כולם.‬
‫אבל הם לא לקחו אותי!‬
‫את באנשי.‬
‫כמעט הגענו. הזדמנות אחרונה להתחרט.‬ ‫-כדי שיהיה לנו סיכוי להצליח,‬
‫עלינו לעשות משהו קיצוני.‬ ‫-יש מעשים קיצוניים ויש מה שאנחנו עושים.‬
‫זאת לא תוכנית מושלמת, אבל יש לעשות‬ ‫את החלק הרע שבה כדי שתצליח.‬
‫אתה חושב שהיא יודעת שזאת תוכנית גרועה?‬ ‫-כל אחד היה יודע שזאת תוכנית גרועה.‬
‫לכן עליי לשאול אתכם פעם נוספת.‬
‫אתם בטוחים שאתם לא רוצים‬ ‫לשנות את דעתכם?‬
‫אנחנו לא יודעים מה עוד ניתן לעשות.‬
‫נדמה כאילו שלא ניתן‬ ‫לעצור את פרשי הצללים.‬
‫באמת לא ניתן לעצור אותם.‬
‫הם רכבו על הסערות ולקחו נשמות‬
‫זמן רב עוד לפני שנולדתי.‬
‫נכון, לא נצליח להתגבר עליהם. לא בלי עזרתך.‬
‫קירה הפקידה בידיי את חרבה‬ ‫בזמן שהותה עם הסקינווקרים.‬
‫ועכשיו, אני מפקידה אותה בידיכם, כי אני‬ ‫סבורה שזה מה שהיא היתה רוצה שאעשה.‬
‫אל תטעה ותחשוב שזה אומר‬ ‫שאני מסכימה עם החלטתכם.‬
‫אני מבין.‬
‫קירה פשוט... תקעה את חרבה באדמה.‬
‫אם אתה רוצה לעשות זאת,‬ ‫יהיה עליך לעשות זאת בעצמך.‬
‫לאחר המעשה, כל מה שיקרה יהיה באחריותך.‬
‫ליאם, חכה!‬
‫"מיל", דבש בקלטית.‬
‫זה לא עשב,‬
‫אבל הוא חומר מאחה ואנטיביוטיקה טבעית.‬
‫אלוהים. תנשוך את זה, טוב? זה יעזור.‬
‫זה בסדר. זה בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫אני עוד פעם הוזה?‬
‫אם כן, יש לי אותה הזיה.‬
‫אנחנו חייבים להסתלק מכאן.‬
‫אני יודעת שלא תכסח ילד בן שמונה,‬ ‫אבל אני כן.‬
‫את לא נראית כל כך טוב.‬
‫אולי כדאי שתשבי.‬
‫זאת לא אשמתי שהם לא לקחו אותי.‬
‫אני יודעת למה הם לא...‬ ‫-את חושבת שעזרתי להם‬
‫כי הם החזירו את בני המת.‬
‫מה אמרת?‬
‫ת'יאו, אנחנו לא רוצים לפגוע בך.‬ ‫אנחנו אלה שהחזירו אותך.‬
‫איפה אחותי?‬ ‫-אחותך מתה.‬
‫היא מתה לפני הרבה זמן.‬ ‫-אתה הרגת אותה, זוכר?‬
‫אני אהרוג גם אותך. אני אהרוג את כולכם.‬
‫טוב. תשלח אותו בחזרה.‬
‫לא, אל...‬
‫אתה יודע מה זה עושה?‬
‫אנחנו זקוקים לעזרת הכוח שלך.‬ ‫ואז תוכל להרוג את מי שתרצה.‬
‫אבל אם תהרוג אותנו,‬ ‫תגמור במצב גרוע יותר משהיית בו.‬
‫אין שום דבר גרוע יותר ממה שעברתי.‬
‫שמעת פעם על פרשי הצללים?‬
‫למה אתם חושבים שזה יצליח?‬ ‫-לקחת את הכוח של ג'וש. תוכל לעשות את זה.‬
‫אנחנו מתחילים.‬
‫מה קרה, לעזאזל?‬
‫זה היה רק מיליארד ג'אול.‬ ‫-רק?‬
‫כמה ג'אול יש במכת ברק?‬
‫חמישה מיליארד.‬
‫אני בסדר, דרך אגב. תודה על דאגתכם.‬
‫אין לך יותר את הכוח של ג'וש, נכון?‬
‫או של טרייסי.‬
‫כנראה שחזרתי להיות ת'יאו הרגיל.‬
‫אולי כדאי לך להביע קצת חרטה,‬ ‫מאחר שהרגת אותם בגלל הכוחות שלהם.‬
‫החזרתי אותם כמו שמצאתי אותם.‬ ‫-טוב. תשלח אותו בחזרה.‬
‫רגע, אני יכול לעזור.‬ ‫אני יודע על מצוד הפרא מרופאי האימה.‬
‫אני גם יודע על דברים‬ ‫שאני בטוח שאתם לא יודעים.‬
‫אני מצטרף לדעתה של מיס רומרו הפעם.‬
‫תשלח אותו בחזרה.‬ ‫-מי מקבל ההחלטות כאן?‬
‫איפה סקוט? איפה סטיילס?‬
‫אתה זוכר את סטיילס?‬ ‫-למה שלא אזכור את סטיילס?‬
‫אולי הוא בכל זאת שימושי.‬
‫לא ידעת מה קורה, נכון?‬
‫ראית אותם רק ממש בסוף.‬ ‫-הם הקיפו אותי,‬
‫אבל הם לא לקחו אותי.‬
‫כי את באנשי.‬
‫כמוני.‬
‫כמה זמן חלף?‬ ‫-כמעט שלושים שנה.‬
‫תנשמי. מאליה, את חייבת לנשום.‬
‫לידיה!‬
‫מה אתה עושה לנו?‬ ‫-אתם טובעים כמו שאני טבעתי.‬
‫עכשיו נוכל להיות חברים לנצח.‬
‫לא ייקחו אתכם.‬
‫אתם תהיו מוגנים.‬
‫אני לא רוצה להיות מוגנת.‬
‫אני רוצה להציל את סטיילס.‬
‫אל תתני לי להיות היחידה שנשארת מאחור.‬
‫אין לי מישהו כמו קיילב.‬
‫לכו.‬
‫את בסדר?‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫אמא אומרת שאתם יכולים ללכת עכשיו.‬
‫בואו נסתלק מכאן.‬ ‫-כן.‬
‫כן, לגמרי.‬
‫את עדיין יכולה לבוא איתנו.‬
‫לא אוכל לעזוב את קיילב.‬
‫לנור, את יודעת שהוא לא אמיתי.‬
‫לא אוכל לעזוב את קיילב.‬
‫אתה יודע על פרשי הצללים.‬ ‫איך נוכל להחזיר את סטיילס ואת האחרים?‬
‫אתם לא יכולים.‬
‫מצוד הפרא בא. מצוד הפרא חולף.‬
‫ככה זה עובד.‬
‫אבל הם עדיין כאן והם עדיין לוקחים אנשים.‬
‫זה בלתי אפשרי. הם מצוד הפרא.‬
‫הם לא סתם נשארים, אלא אם...‬
‫אלא אם מה?‬
‫אלא אם הם תקועים.‬
‫אולי סטיילס שלח אותנו לכאן‬ ‫כדי להזהיר אותנו?‬
‫אולי ביקון הילס תהיה עיירת הרפאים הבאה.‬
‫אם לא נעצור אותם, כן.‬
‫אנחנו צריכים לגרום להם לעזוב עכשיו.‬ ‫-אנחנו לא יכולים. עדיין לא.‬
‫אתה תעזור לנו.‬ ‫-אני לא יודע מה לעשות.‬
‫אתה זוכר את סטיילס,‬ ‫אז ברור שאתה יודע יותר מאיתנו.‬
‫תעזור לנו או שנחזיר אותך.‬
‫תרשו לי לנחש.‬ ‫סקוט לא היה שותף לתוכנית הזאת, נכון?‬
‫למה אנחנו לא יכולים להיפטר מהם?‬ ‫-כי ראיתי מה קרה‬
‫לאנשים שהם לקחו כשהם עזבו.‬
‫כולם מתו?‬ ‫-לא.‬
‫זה משהו גרוע ממוות.‬
‫הרגשתי את זה בזיכרון של לנור.‬
‫כאילו הנשמות שלהם התרוקנו.‬
‫הם הפכו למשהו אחר.‬ ‫אני חושבת שהם הפכו לפרשי צללים.‬
‫ולאחר מכן הם נעלמו.‬
‫איכשהו לא נראה לי‬ ‫שנצליח ליישב את המחלוקת.‬
‫את בסדר?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫טוב, חשבתי על לנור.‬
‫יש מיתוסים על מצוד הפרא ומוריגן.‬
‫הם השאירו את לנור מאחור.‬ ‫-חשבתי שלנור היא באנשי.‬
‫המוריגן היה באנשי.‬
‫אז כשמצוד הפרא ימשיך הלאה מביקון הילס,‬
‫אהיה כמו לנור.‬
‫ישאירו אותי מאחור.‬
‫לבד.‬
‫אני צריך לרסן את עצמי בכל הכוח‬ ‫לא לשסע אותך לגזרים עכשיו.‬
‫היי, מאליה. את כבר לא כועסת‬ ‫בגלל תקרית הירי, נכון?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני מצטער, לא התכוונתי להעיר אותך.‬
‫אני רק...‬
‫רק חשבתי כמה את חזקה ומדהימה.‬
‫תמשיך לדבר, אני אוהבת מה שאני שומעת.‬
‫מישהו צריך לכתוב מחקר רפואי‬
‫על איך להתגבר על שיטיון האונה הקדמית.‬
‫זה בכלל לא הכיוון‬
‫שחשבתי שיהיה לשיחה הזאת.‬
‫סליחה.‬
‫בוא נלך לישון. אנחנו צריכים לקום מוקדם‬
‫ולדבר עם הקבלן על החלפת הטפט הזה.‬
‫אבוא למיטה בעוד רגע.‬ ‫-טוב.‬
‫תרגום כתוביות:‬ ‫שלמה ליברמן‬