V minulých dílech…
Nezastavím se, dokud všechny nezachráníme.
Co když to byl jeho pokoj?
Co když to znamená, že máme syna?
Pan Douglas mu sežral šišinku.
Co to děláte?
Pánové.
Představte si armádu nezatíženou slabinami obyčejných vojáků.
Mužů, kteří nepotřebují jídlo.
Kteří se nikdy neunaví.
NĚMECKO 1943
Armádu nezastavitelných válečníků.
Divoký hon.
Živí mohou bojovat, dokud nepadnou.
Mrtví nepadnou.
Tohle je to, co Ahnenerbe hledala.
„Přízrační jezdci sedlající bouři,
vládci bezmezné moci.“
Nehoníme se za pohádkami, Hauptmanne.
S nadpřirozenem není radno si zahrávat.
Ani s jezdci bouře.
- Viděl jste je? - Jsou v Porúří.
Má Kampfgruppe může oblast zajistit ještě dnes.
Nezastavitelná armáda?
Která sestává… z mrtvých, říkáte?
S mocí, jakou jste nikdy neviděl.
Povězte, Hauptmanne…
Jak byste tu nezastavitelnou armádu ukočíroval?
Jak zastavíte nezastavitelné?
Jak je vaše Kampfgruppe zastaví?
Povídejte. Jak ten zázrak provedete?
S německou efektivitou.
Ty Stilese kousneš?
Aby mohl projít skrz.
- Jinak to nejde. - Jen aby bylo jasno.
To chceš tam na nádraží pokousat všechny?
Až se Stiles vrátí, pomůže nám něco vymyslet.
V tom je dobrej.
Takže plán je zachránit Stilese, aby nějakej plán vymyslel.
- Už můžeš zmlknout. - Rozhlídni se. Zbyli jsme tu jediní.
Jestli nás unesou, zůstane tu strašit jen Lydie.
Proto tam půjdu sám. Liam a Hayden zůstanou s Masonem.
Dokud v Beacon Hills někdo bude,
- Divokej hon nemůže odjet. - Tvůj plán se mi líbí, fakt jo,
hlavně ta část, jak přeměníš Stilese.
- Ale nevyjde to. - Jak to víš?
Z logiky věci? Životních zkušeností?
Jaká je šance, že ho unesou? Co když tam Stiles není?
Co když nebude Beacon Hills, kam by ses vrátil?
- Máš lepší nápad? - Jo. Jmenuje se: „Zdrhej jak o život“.
Takže… co za pět minut vypadnout?
Slíbils, že nám pomůžeš. Pořád musíme najít tu trhlinu.
Neslíbil jsem, že ti pomůžu se sebevraždou.
Jestli nám nepomůžeš, najdem ji sami.
Uznávám, že máš talent dokazovat nemožný.
Ale…
Z tohodle? Z toho nevyvázneš.
Zdrhni.
Stopy venku odsud vedou na sever.
I jemu chybí.
Na co brát Jezdci šišinku?
Abych mohl používat tohle.
Co chceš?
Doufám, že ne naše šišinky. Pořád je používáme.
Chci, abyste mi pomohli najít pekelného psa.
Sledovals ho, ale ztratils jeho stopu.
Našel jsem ji na tobě.
- Což vypovídá o… - Ničem.
Nemůžu ti pomoct.
Škoda.
Pak mi k ničemu nejsi.
Nejsi dost rychlý.
Uděláme to.
Uděláme to. Jen ho pusť.
Pusť ho!
Děkuji, že jste se dobrovolně přihlásil, Herr Argente.
Aspoň jsme našli jeho mobil.
To něco znamená.
Je to pozůstatek.
To znamená jen jedno.
Znamená to, že není mrtvej, Masone.
A že ještě máme šanci.
Má tam jen fotky nás dvou.
Je jich tu asi sto.
A jsme tam jen my.
Není to trochu divný?
Ne.
Znamená to, že tě miluje.
Musíme ho zachránit.
Když jste tu byli posledně, za jak dlouho se ukázali Jezdci?
- Po pár minutách. - To je uklidňující.
Jak má ta trhlina vypadat?
Jestli je to díra v předivu našeho světa?
Teoreticky by mohla vypadat jako cokoli
od mikroskopický černý díry až po Einstein–Rosenův most.
Fakt doufám, že není tam nahoře.
Rozdělíme se.
Hele, podívejte.
Ta trhlina není nad náma.
Je pod náma.
POLICEJNÍ STANICE
Takže máme zůstat tady. To chceš říct?
Je jedno, kde budem. Pořád musíme vymyslet, jak s nima bojovat.
- To nedokáže nikdo. - Douglas jo.
- Musí být zavřenej? - Furt je to Theo.
Theo zachránil Scotta. Pamatuješ?
Pořád tě slyší.
Pak může slyšet, že má držet hubu,
ať můžem vymyslet, jak s Jezdci bojovat.
To vymýšlet nemusíte.
Protože na to přišel Douglas.
Kdyby věděl, jak s nima bojovat,
mohl by o nich vědět všechno.
A hádejte, kdo ví všechno o panu Douglasovi?
Nevidím na krok.
Musí to tu někde být.
Našla jsem ji!
- Je pozoruhodně podobná. - Čemu?
Einstein–Rosenově mostu.
Ani omylem.
- Takhle se nedohodneme. - Všechny esa mám v rukávu já.
Jsi pod zámkem.
- Žádný esa nemáš. - Chcete slyšet o Douglasovi.
Zlomte ten meč.
Ještě někdo chce vyjednávat?
Zlomte ten meč.
- Zlomím ho. Přímo v tvý… - Hayden.
Zlom ho a řeknu vám to.
No tak, lidi.
Nechci do ničí smečky.
Nechci ničí sílu.
Chci jenom přežít.
Jak můžem vědět, že pak hned nezdrhneš?
Protože ho nepustíme. Může nám to říct odtud.
I tak by to chtělo nějakou motivaci.
Je to Löwenmensch.
Co to sakra je?
Napůl vlk, napůl lev.
Byl součástí Ahnenerbe,
Himmlerova osobního projektu, jak vyhrát válku pomocí nadpřirozena.
Hauptmanne, měli bychom se držet dál.
Všichni bychom se měli držet dál.
Viděl jste je, Grenadiere?
Objevili se s bouřkou. Přijeli na koních!
Byli… nepřirození.
Tady!
Jsme blízko. Rozptylte se!
Vedl jste si dobře, Grenadiere Abele.
Führer bude potěšen.
Všichni ustupte.
Prosím.
Ne.
Hauptmanne…
ne!
Děkuji, že jste se dobrovolně přihlásil.
Grenadiere Abele.
Schnell.
Neuvěřitelné.
Zajměte ho.
Douglas toho Jezdce neporazil.
Utekl.
- Ten meč jsme zničili zbytečně. - Počkej.
Jestli to bylo v roce 1943,
kde celou tu dobu byl?
Douglas hledal dál.
Našel vědce, o kterým si myslel, že by mu mohl pomoct.
Vlastně tři.
Nein!
Přestaňte!
Jezdcův bič ho nezasáhl dost hluboko, aby ho unesl. Udělal mu na zádech šrám.
Hodili ho do nádrže a rána vodu v ní infikovala.
Smíchala se s tekutinou uvnitř a on díky tomu vlastně zesílil.
Sedmdesát let se v ní máčel a vstřebával z ní sílu.
Takže vyšel ven s mocí alfy,
Löwenmensche a Přízračnýho jezdce.
- Vedlejší účinek, kterej nikdo nečekal. - Takže s nima může bojovat.
Mohl by je zastavit.
Náckové válku prohráli. Proč je tím pořád posedlej?
Na co chce armádu?
Nechce ji pro ně.
Nacisti byli jen prostředek pro jeho cíle.
Chce ji pro sebe.
Svou vlastní nadpřirozenou armádu.
Musíme varovat Scotta.
Die Höllenhund.
Víš, co je nejlepší na tom být vlkodlak?
Nadpřirozený sluch.
Tohle jsi slyšel?
Parrishi! Vzbuď se!
Promiň.
Ne.
Parrishi!
Parrishi, vzbuď se.
To bylo velmi statečné.
Ale zbytečné.
Už tím bičem práskni.
Steigen, Höllenhund!
Steigen!
Jo, pojď. Musíme si pohnout.
Pořád ho můžeme najít.
Ne!
Liame! Uteč!
Liame!
Musíme za Scottem.
Liame.
- Musíš najít Scotta. - Neopustím tě!
Musíš!
Zachráníš mě na druhý straně.
Věřím v tebe.
Miluju tě.
Tak běž.
Musí to jít i jinak.
Jen musíme přemýšlet.
- Přemýšlet? - Jo.
Přemýšlet, jak se dostat skrz magickou trhlinu, která taví ocel.
Neřekla jsem, že to bude snadný.
Ale nemusí to být tak těžké.
Proč je to najednou tak důležité?
Proč to nepočká do zítřka?
Nevím, jak se to stalo… Ale stalo se to.
Všechno, co se nám Lydie pokoušela říct…
je pravda.
Jeho postel…
oblečení, co si nikdy neskládá, jeho nástěnka se zločiny…
Je v lakrosovém týmu. Je sice strašný, ale je v týmu.
Claudie,
máme syna.
A můžeme ho najít
a dostat zpátky.
Nic tu není.
Musíš sem do pokoje, zlato.
Pojď.
Noahu…
pořád tu nic není.
Ty tu jsi.
- Šel jste za naším pachem. - Šel jsem za vaším zoufalstvím.
Nacházíme se v nelehké situaci.
Zoufale se chceme dostat dovnitř, všechny zachránit
a doufáme, že tu armádu mrtvých nějak zastavíme.
Všichni chceme totéž.
Na tom něco bude.
Pokud někoho nezabije.
Někoho dalšího. Pokud nezabije někoho dalšího.
Teď záleží jen na tom, jak projít trhlinou.
- Pak máš smůlu. - Trhlina spálí vše, co do ní pronikne.
Možná ne všechno.
Jordane.
Jestli ji pekelný pes dokáže otevřít, můžeme jí projít všichni.
Seš padouch. Pomáhat ti je na beton blbej nápad.
Klaďas, padouch…
Copak někdy bylo něco tak černobílého?
Druhá světová jo.
Je to nácek.
Chce Hon pro sebe. Chce svou vlastní nadpřirozenou armádu.
- Tou trhlinou tě nepustíme. - Tak nepustíte?
Chápu.
Pořád si myslíš, že s tím něco naděláš.
Höllenhund!
Parrishi, přestaň!
Wunderbar.
Höllenhund.
Kommen.
Teď!
Ne.
Noahu?
Nepamatuju si tvoje poslední narozeniny.
Ani co jsme dělali na výročí nebo na Vánoce posledních…
Nevím, kolik let.
To je směšné. Jeli jsme do Big Sur.
Ne.
Vždycky jsme tam jet chtěli.
A taky jsme jeli. Pamatuju si to.
Ne, miláčku.
Nejeli.
Tohle jsem vyfotil poslední den, kdy ti bylo dobře.
Stiles se od tebe nechtěl hnout.
Byla jsem nemocná. Ale pak mi začalo být líp.
Celý den jsi byla sama sebou.
Stiles měl zpátky mámu a já…
zase svou ženu.
Léky začaly zabírat.
Stiles nezavřel pusu.
Vykládal o škole, o svých průšvizích…
Tak moc se snažil zůstat vzhůru.
A když konečně usnul, bylo to u tebe v náručí.
Doktoři to nedokázali vysvětlit.
Začali jsme plánovat, zase jsme začali snít.
Prostě jsme tam spolu seděli
a dívali se na sebe.
Nemuseli jsme mluvit.
Ale když jsi konečně zavřela oči…
…zase jsem byla sama sebou.
Věděl jsem, že jsi pryč.
Liame, běž s Lydií do bunkru.
Ten bič – neunesl tě!
Pochybuju, že se nás snaží unýst. Spíš zabít.
Proč nezdrháte?
Běžte!
Ten řev nezněl dobře.
To málokdy. Běž!
- Co se děje? - Nevím.
Drž se za mnou.
Pojď.
Bojí se tě.
Já sebe taky.
Volané číslo neexistuje.
MÁMA
Zkontrolujte číslo nebo zavolejte znovu. Toto je nahrávka.
Volané číslo neexistuje.
Scotte.
…nebo zavolejte znovu. Toto je nahrávka.
Scotte, tvoje máma je pryč,
ale pořád žije.
Co budeme dělat?
Neschováme se před nima.
A co Lydie?
Ten Jezdec se jí bál.
Nebyl to strach, ale…
skoro… zbožná úcta.
To je jedno.
Trhlina se zavřela.
V Beacon Hills jsme zůstali jediní.
Mám syna.
Jmenuje se Mieczyslaw Stilinski.
Ale říkáme mu Stiles.
Vzpomínám si na něj.
Když byl Stiles malý,
nedokázal své jméno říct.
Nevím proč. Vždyť se to vyslovuje snadno.
Ale on se k němu nejblíž dostal s „mečíkem“.
Jeho máma mu tak říkala, dokud…
Pamatuju si, když…
Když Stiles dostal svůj džíp.
Patřil jeho matce.
Chtěla, aby ho měl.
Když se poprvé posadil za volant, sjel rovnou do škarpy.
Ten den jsem mu dal jeho první lepicí pásku.
Pořád lítal v nějakém průšvihu.
Ale vždy měl dobré srdce.
Vždy.
Dnes večer tu jsme,
protože můj syn ťulpas
se rozhodl zatáhnout Scotta,
svého úplně nejlepšího přítele,
do lesa, aby se podívali na mrtvolu.
Jak jste se rozpomněl?
Začalo to Stilesovým dresem.
Pak jsem našel červenou nit na jeho nástěnku se zločiny.
A nakonec se objevil celý jeho pokoj.
A všechny vzpomínky.
A pak se stalo něco hrozně divného.
Co?
Měl jsem dojem, že ho vidím.
Jako by…
se přímo uprostřed místnosti něco otevřelo.
Jen na chvíli.
A pak to zmizelo.
Trhlina.
Já myslela, že ta je jen jedna.
A viděli jsme, jak zmizela.
Vzpomněl jste si na Stilese
a pak se otevřela nová trhlina.
- Jestli to dokáže šerif… - Možná i my.
- Ale vždyť se zavřela. - Tak ji zase otevřeme.
Jak?
Budeme na Stilese vzpomínat.
Musíme si vzpomenout na všechno.
Překlad titulků: Markéta Klobasová