‫בפרקים הקודמים:‬
‫לא אעצור עד שנחזיר את כולם.‬
‫אולי זה היה החדר שלו?‬ ‫אולי זה אומר שהיה לנו בן?‬
‫מר דאגלס אכל את בלוטת האצטרובל שלו.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫רבותיי...‬
‫דמיינו צבא שאינו סובל‬ ‫מחולשתם של חיילים רגילים.‬
‫גברים שאינם זקוקים למזון...‬
‫שלעולם אינם מתעייפים.‬
‫- גרמניה 1943 -‬
‫צבא של לוחמים שלא ניתן לעצור אותם.‬
‫הציד הפראי.‬
‫החיים יכולים להילחם רק עד שהם נשברים.‬ ‫המתים אינם נשברים.‬
‫זה מה ש"אננארבה" ניסו למצוא.‬
‫"רוכבי הרפאים של הסערה,‬ ‫שברשותם עוצמה אין סופית."‬
‫אנחנו לא רודפים אחר אגדות, האופטמן.‬ ‫עולם המסתורין אינו משחק.‬
‫גם לא רוכבי הרפאים.‬
‫ראית אותם?‬ ‫-הם נמצאים בעמק הרוהר.‬
‫יחידות הקמפגרופה שלי יצורו על האזור הלילה.‬ ‫-צבא שלא ניתן לעצור אותו?‬
‫שחייליו מתים, אתה אומר?‬
‫בעלי כוח שכמותו לא ראית.‬
‫אמור לי, האופטמן,‬ ‫איך תשלוט בצבא הזה, שלא ניתן לעצור אותו?‬
‫איך עוצרים את מה שאינו ניתן לעצירה?‬
‫איך הקמפגרופה שלך יעצרו אותם?‬
‫אמור לנו, איך בכוונתך לחולל את הנס הזה?‬
‫באמצעות יעילות גרמנית.‬
‫- ביקון הילס -‬
‫אתה מתכוון לנשוך את סטיילס?‬
‫כדי להעביר אותו דרך הקרע.‬
‫זאת הדרך היחידה.‬
‫רק שיהיה ברור,‬ ‫אתה מתכנן לנשוך את כולם בתחנת הרכבת?‬
‫כשסטיילס יחזור, הוא יעזור לנו לגבש תוכנית.‬ ‫-הוא טוב בזה.‬
‫אז התוכנית היא‬ ‫להביא את סטיילס כדי לגבש תוכנית.‬
‫אתה יכול לסתום עכשיו.‬
‫מלייה, אנחנו היחידים שנותרו בביקון הילס.‬
‫אם הם ייקחו אותנו,‬ ‫לידיה תהיה היחידה שתישאר כאן.‬
‫לכן אהיה היחיד שיעבור בקרע.‬ ‫ליאם והיידן יישארו כאן עם מייסון.‬
‫כל עוד יישארו אנשים בביקון הילס,‬ ‫הציד הפראי לא יוכל להמשיך.‬
‫התוכנית שלך מוצאת חן בעיניי, סקוט,‬ ‫במיוחד הכוונה שלך לנשוך את סטיילס.‬
‫אבל היא לא תצליח.‬ ‫-איך אתה יודע?‬
‫היגיון. ניסיון חיים. מה הסיכוי שהוא ייתפס?‬ ‫מה אם סטיילס לא נמצא שם?‬
‫מה אם ביקון הילס לא תהיה כאן כשתחזרו?‬
‫יש לך רעיון טוב יותר?‬ ‫-כן. הוא נקרא לקחת את הרגליים ולברוח.‬
‫אז נזוז עוד חמש דקות?‬
‫הבטחת שתעזור לנו.‬ ‫אנחנו עדיין צריכים למצוא את הקרע.‬
‫לא הבטחתי שאעזור לכם להתאבד.‬
‫אם אתה לא יכול לעזור, נמצא אותו בעצמנו.‬
‫סקוט, אני מודה שיש לך כישרון‬ ‫לנצח בניגוד לכל הסיכויים.‬
‫אבל... הפעם? אי אפשר‬ ‫לצאת בשלום ממצב כזה.‬
‫הפעם צריך לברוח.‬
‫העקבות שלו בחוץ מובילים צפונה מכאן.‬
‫גם זה מת.‬
‫למה לקחת בלוטת אצטרובל של רוכב רפאים?‬ ‫-כדי שאוכל להשתמש בזה.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫אני מקווה שלא את בלוטות האצטרובל שלנו.‬ ‫אנחנו עדיין זקוקים להן.‬
‫אני רוצה שתעזרו לי למצוא כלב שאול.‬
‫עקבת אחריו. איבדת את הריח שלו.‬
‫אבל הרחתי אותו עליך.‬
‫ומזה אני מסיק...‬ ‫-כלום.‬
‫ואני לא יכול לעזור לך.‬ ‫-חבל מאוד.‬
‫אם כך, אין לי צורך בך.‬
‫אתה לא מהיר מספיק.‬
‫נעשה את זה.‬
‫נעשה את זה. רק תעזוב אותו.‬
‫עזוב אותו!‬
‫תודה שהתנדבת, מר ארג'נט.‬
‫לפחות מצאנו את הנייד שלו. זה אומר משהו.‬
‫זה שריד.‬
‫זה אומר רק דבר אחד.‬
‫זה אומר שהוא לא מת, מייסון.‬
‫ושעדיין יש סיכוי.‬
‫יש לו רק תצלומים שלנו.‬ ‫יש כאן בערך מאה תצלומים.‬
‫רק שלנו. זה לא קצת מוזר?‬
‫לא. זה אומר שהוא אוהב אותך.‬
‫אנחנו חייבים להחזיר אותו.‬
‫כשהייתם כאן בפעם הקודמת,‬ ‫כמה זמן חלף עד שרוכבי הרפאים הופיעו?‬
‫כמה דקות.‬ ‫-זה מעודד.‬
‫איך קרע אמור להיראות?‬
‫זה קרע במארג העולם שלנו?‬
‫תיאורטית, הוא יכול להיראות כמו כל דבר,‬ ‫החל מחור שחור מיקרוסקופי‬
‫ועד לגשר איינשטיין-רוזן שצף בכוחות עצמו.‬
‫אני באמת מקווה שהוא לא שם למעלה.‬
‫בואו נתפצל.‬
‫תראו את זה.‬
‫הקרע לא נמצא מעלינו.‬
‫הוא מתחתינו.‬
‫- ביקון היל, משרד השריף -‬
‫אז אנחנו צריכים להישאר כאן.‬ ‫זה מה שאתם חושבים?‬
‫לא חשוב איפה נהיה,‬ ‫אנחנו עדיין צריכים למצוא דרך להילחם בהם.‬
‫אף אחד לא יכול להילחם בהם.‬
‫דאגלס יכול.‬ ‫-הוא צריך להישאר במעצר?‬
‫הוא עדיין תיאו.‬
‫תיאו הציל את סקוט, זוכרת?‬
‫הוא עדיין יכול לשמוע אותך.‬
‫אז הוא יכול לשמוע אותי אומרת‬ ‫שהוא צריך לשתוק‬
‫כדי שנוכל למצוא דרך להילחם ברוכבי הרפאים.‬
‫אתם לא צריכים למצוא דרך.‬
‫כי דאגלס כבר מצא.‬
‫אם הוא ידע איך להילחם בהם,‬ ‫אז אולי הוא יודע עליהם הכול.‬
‫ונחשו מי יודע הכול על מר דאגלס?‬
‫אני לא יכולה לראות כלום.‬
‫הוא חייב להיות כאן למטה איפשהו.‬
‫מצאתי אותו.‬
‫הוא ממש דומה.‬ ‫-למה?‬
‫לגשר איינשטיין-רוזן.‬
‫אין מצב שזה יקרה.‬ ‫אנחנו לא עושים את העסקה הזאת.‬
‫אני מחזיק בכל הקלפים.‬
‫אתה כלוא בתא מעצר. אין לך שום קלף.‬
‫אתם רוצים שאספר לכם על דאגלס.‬
‫תשברו את החרב.‬
‫מישהו אחר רוצה לנהל את המשא ומתן?‬
‫תשברו את החרב.‬
‫אני אשבור את החרב. אני אשבור אותה...‬ ‫-היידן.‬
‫אם תשברו, אספר לכם.‬
‫קדימה, חבר'ה.‬
‫אני לא מחפש אף אחד.‬
‫אני לא מעוניין בכוח של אף אחד.‬
‫אני רק רוצה להישאר בחיים.‬
‫איך נוכל לדעת שאם נשחרר אותך, לא תברח?‬
‫כי אנחנו לא נשחרר אותו.‬ ‫הוא יספר לנו מתוך תא המעצר.‬
‫בכל זאת תצטרכו לתת לי תמריץ כלשהו.‬
‫הוא איש אריה.‬
‫מה זה איש אריה, לעזאזל?‬ ‫-הוא חצי זאב ערבות וחצי אריה.‬
‫והוא היה חלק מאננארבה,‬
‫התוכנית הפרטית של הימלר להשתמש‬ ‫בכוחות על טבעיים כדי לנצח במלחמה.‬
‫האופטמן, אתה צריך לשמור מרחק.‬ ‫כולנו צריכים לשמור מרחק.‬
‫ראית אותם, גרנדיר?‬
‫הם הגיעו בסערה.‬
‫הם רכבו על סוסים.‬
‫הם היו על-טבעיים.‬
‫כאן.‬
‫אנחנו קרובים. תתפזרו!‬
‫עשית עבודה יפה, גרנדיר אבל.‬
‫הפיהרר יהיה מרוצה.‬
‫כולם לשמור מרחק.‬
‫בבקשה.‬
‫לא.‬
‫האופטמן, לא.‬
‫תודה שהתנדבת...‬
‫גרנדיר אבל.‬
‫מהר.‬
‫לא ייאמן.‬
‫תירו בו.‬
‫דאגלס לא הביס רוכב רפאים.‬
‫הוא ברח.‬
‫שברנו את החרב לחינם.‬
‫רגע, זה היה בשנת 1943,‬ ‫אז איפה הוא היה מאז?‬
‫דאגלס המשיך לחפש.‬
‫הוא מצא מדען שהוא חשב שיוכל לעזור לו.‬
‫שלושה מדענים.‬
‫לא, לא, לא!‬
‫די!‬
‫השוט של רוכב הרפאים לא חדר עמוק מספיק‬ ‫ולכן לא הרג אותו.‬
‫אבל הוא הותיר חתך בגבו.‬
‫הוא נפל למכל והפצע זיהם את המים.‬
‫הדם התערבב בנוזל במכל‬ ‫ובסופו של דבר הוא נעשה חזק יותר.‬
‫הוא היה שרוי בנוזל‬ ‫וספג את הכוחות שבו במשך 70 שנה.‬
‫כלומר, הוא יצא ממנו עם כוחות של אלפא,‬
‫של איש אריה ושל רוכב רפאים.‬
‫תופעת לוואי שאיש לא ציפה שתקרה.‬ ‫-אז הוא יכול להילחם בהם.‬
‫הוא יכול לעצור אותם.‬
‫הנאצים הפסידו במלחמה.‬ ‫למה הוא ממשיך להילחם?‬
‫בשביל מה הוא צריך צבא?‬
‫הוא לא מעוניין בצבא בשביל הנאצים.‬ ‫הנאצים היו רק אמצעי להשגת מטרה.‬
‫הוא רוצה בצבא בשביל עצמו.‬
‫צבא אישי על-טבעי משלו.‬
‫עלינו להזהיר את סקוט.‬
‫אתה יודע מה הדבר הכי טוב בלהיות איש זאב?‬
‫חוש שמיעה על-טבעי.‬
‫שמעת את זה?‬
‫פאריש. תתעורר, פאריש.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-לא.‬
‫פאריש!‬
‫פאריש, תתעורר.‬
‫זה היה מעשה אמיץ מאוד. אבל חסר טעם.‬
‫רק תצליף כבר בשוט.‬
‫ליאם, קדימה. אנחנו צריכים להזדרז.‬ ‫-נוכל עדיין למצוא אותו.‬
‫לא!‬
‫ליאם, תברחו!‬
‫ליאם.‬
‫אנחנו חייבים להגיע לסקוט.‬ ‫-בואי.‬
‫ליאם.‬
‫אתה חייב למצוא את סקוט.‬ ‫-אני לא עוזב אותך.‬
‫אתה חייב.‬
‫תוכל להציל אותי בצד השני.‬
‫אני מאמינה בך.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אז לך.‬
‫חייבת להיות דרך נוספת.‬
‫אנחנו רק צריכים לחשוב.‬
‫לחשוב?‬ ‫-כן.‬
‫לחשוב איך לעבור בקרע על-טבעי שמתיך פלדה.‬
‫לא אמרתי שזה יהיה קל.‬
‫אבל זה לא חייב להיות קשה כל כך.‬
‫למה זה כל כך חשוב פתאום?‬ ‫למה אי אפשר לחכות למחר?‬
‫אני לא יודע איך זה קרה, אבל זה קרה.‬
‫כל מה שלידיה ניסתה להגיד לנו?‬
‫הכול אמת.‬
‫המיטה שלו...‬
‫הבגדים שהוא לעולם לא מקפל,‬ ‫לוח הפשע שלו.‬
‫הוא בנבחרת הלקרוס.‬ ‫זאת אומרת, הוא נוראי, אבל הוא בנבחרת.‬
‫קלודיה...‬
‫יש לנו בן.‬
‫ואנחנו יכולים למצוא אותו ולהחזיר אותו.‬
‫אין כאן שום דבר.‬
‫את צריכה להיכנס לחדר, מותק.‬
‫בואי.‬
‫נואה, עדיין אין כאן כלום.‬
‫את כאן.‬
‫הוא עקב אחר הריח שלנו.‬ ‫-עקבתי אחר הייאוש שלכם.‬
‫כולנו במצב בעייתי.‬ ‫נואשים להיכנס פנימה ולהציל את כולם,‬
‫ומקווים למצוא דרך‬ ‫לעצור את צבא המתים הזה.‬
‫כולנו רוצים אותו דבר.‬
‫הוא צודק.‬
‫אם הוא לא יהרוג אף אחד.‬ ‫-אחר. אם הוא לא יהרוג אף אחד אחר.‬
‫כל מה שחשוב עכשיו הוא להיכנס דרך הקרע.‬
‫אין לך מזל.‬
‫הקרע שורף כל מה שעובר בו.‬ ‫-אולי לא הכול.‬
‫ג'ורדן.‬
‫אם כלב השאול יוכל לפתוח את הקרע,‬ ‫נוכל לעבור בו ביחד.‬
‫אתה האיש הרע.‬ ‫אני די בטוחה שלעזור לך זה רעיון גרוע.‬
‫איש טוב, איש רע.‬ ‫מתי היה הכול כל כך שחור ולבן?‬
‫במלה"ע השנייה.‬
‫הוא נאצי.‬
‫הוא רוצה את הציד הפראי בשביל עצמו.‬ ‫הוא רוצה צבא על-טבעי משלו.‬
‫אנחנו לא נותנים לך לעבור דרך הקרע הזה.‬ ‫-לא נותנים לי? אני מבין.‬
‫אתם עדיין חושבים‬ ‫שיש לכם זכות דיבור בעניין?‬
‫פאריש, עצור!‬
‫עכשיו.‬
‫לא.‬
‫נואה?‬
‫אני לא זוכר את יום ההולדת שלך‬ ‫בשנה שעברה.‬
‫או איך חגגנו את יום הנישואים שלנו‬ ‫או את חג המולד כבר...‬
‫אני לא יודע כבר כמה שנים.‬
‫זה מגוחך. נסענו לביג סר.‬
‫לא.‬
‫תמיד רצינו לנסוע לביג סר.‬ ‫-נסענו. אני זוכרת.‬
‫לא, מותק.‬
‫לא נסענו.‬
‫צילמתי את התמונה הזאת‬ ‫ביום האחרון שהרגשת טוב.‬
‫סטיילס סירב לעזוב אותך.‬
‫הייתי חולה. אבל התחלתי להחלים.‬
‫היית כפי שהיית בעבר באותו יום.‬
‫סטיילס קיבל את אמא שלו בחזרה, ואני...‬
‫אני קיבלתי את אשתי בחזרה.‬
‫התרופה החלה להשפיע.‬
‫סטיילס לא היה יכול להפסיק לדבר על‬ ‫בית הספר ועל כל הצרות שהסתבך בהן.‬
‫הוא השתדל בכל כוחו להישאר ער.‬
‫כשהוא נרדם לבסוף, הוא היה בזרועותייך.‬
‫הרופאים לא מצאו לכך הסבר.‬
‫התחלנו לתכנן תוכניות. התחלנו לחלום שוב.‬
‫פשוט ישבנו ביחד...‬
‫והבטנו זה בזה.‬
‫לא היה צורך לדבר.‬
‫אבל כשעצמת את עינייך לבסוף...‬
‫חזרתי להיות כשהייתי.‬
‫ידעתי שאת איננה.‬
‫ליאם, אתה ולידיה תלכו לבונקר.‬
‫השוט. הוא לא לקח אותך.‬
‫אני לא חושב שהם מנסים לקחת אותנו.‬ ‫הם מנסים להרוג אותנו.‬
‫למה אתם לא בורחים?‬
‫רוצי.‬
‫תברחו!‬
‫השאגה הזאת לא נשמעה מבשרת טובות.‬ ‫-נדיר שהן כאלה. תמשיך ללכת.‬
‫מה קורה?‬ ‫-לא יודעת.‬
‫אבל תישאר מאחוריי.‬
‫בוא בעקבותיי.‬
‫הוא מפחד ממך.‬
‫אני מפחדת מעצמי.‬
‫אנחנו מצטערים.‬ ‫המספר שחייגתם אליו אינו פעיל.‬
‫אנא בדקו את המספר או נסו להתקשר שוב.‬
‫- אמא -‬
‫זוהי הקלטה.‬
‫אנחנו מצטערים.‬ ‫המספר שחייגתם אליו אינו פעיל.‬
‫אנא בדקו את המספר או נסו להתקשר שוב.‬ ‫-סקוט.‬
‫זוהי הקלטה.‬
‫סקוט, אמא שלך איננה.‬
‫אבל היא עדיין חיה.‬
‫מה נעשה עכשיו?‬ ‫-לא נוכל להסתתר מהם.‬
‫מה עם לידיה? רוכב הרפאים פחד ממנה.‬
‫זה לא היה פחד. זאת היתה...‬
‫כמעט יראת כבוד.‬
‫לא חשוב. הקרע נעלם.‬
‫אנחנו היחידים שנשארו בביקון הילס.‬
‫יש לי בן.‬
‫שמו מיצ'יסלב סטילינסקי.‬
‫אבל אנחנו קוראים לו סטיילס.‬
‫אני זוכר.‬
‫כשסטיילס היה ילד,‬ ‫הוא לא היה מסוגל לבטא את שמו הפרטי.‬
‫אני לא יודע למה.‬ ‫הוא מתגלגל די בקלות על הלשון.‬
‫אבל... הדבר הקרוב ביותר‬ ‫שהוא הצליח לבטא היה "מיסצ'יף" (תעלול).‬
‫אמא שלו קראה לו ככה עד...‬
‫אני זוכר כש...‬
‫כשסטיילס קיבל את הג'יפ שלו.‬
‫הוא היה שייך לאמו.‬ ‫היא רצתה שהוא יקבל אותו.‬
‫בפעם הראשונה שהוא יצא איתו לסיבוב,‬
‫הוא נכנס ישר לתעלה.‬
‫נתתי לו את סרט ההדבקה‬ ‫הראשון שלו באותו יום.‬
‫הוא תמיד הסתבך בצרות.‬
‫אבל תמיד היה לו לב טוב. תמיד.‬
‫אנחנו כאן הערב...‬
‫כי הבן הטמבל שלי...‬
‫החליט לגרור את סקוט...‬
‫החבר הכי טוב שלו בעולם,‬
‫ליער כדי לראות גופה.‬
‫איך נזכרת?‬
‫זה התחיל בחולצת הנבחרת של סטיילס.‬
‫ואז מצאתי את החוט האדום‬ ‫של לוח הפשע שלו.‬
‫בסוף כל החדר שלו חזר, ואיתו כל הזיכרונות.‬
‫ואז קרה הדבר המוזר מכול.‬
‫מה?‬ ‫-חשבתי שראיתי אותו.‬
‫כאילו... משהו נפתח ממש באמצע החדר.‬
‫רק לרגע.‬
‫ואז הוא נעלם.‬
‫קרע.‬
‫חשבתי שהיה רק קרע אחד. ראינו אותו נעלם.‬
‫נזכרת בסטיילס ואז נוצר קרע חדש.‬
‫אם השריף יכול לעשות את זה...‬ ‫-אולי גם אנחנו יכולים.‬
‫אבל הקרע ההוא נסגר.‬
‫אז נפתח אותו שוב.‬ ‫-איך?‬
‫ניזכר בסטיילס.‬
‫אנחנו חייבים להיזכר בכל הפרטים.‬
‫תרגום כתוביות:‬ ‫שלמה ליברמן‬