Din episoadele anterioare…
Fac să-i recuperăm pe toți.
Dacă era camera lui?
Dacă arată că am avut un fiu?
Dl Douglas i-a mâncat glanda pineală.
Ce faceți?
Domnilor, închipuiți-vă o armată
care nu e împovărată de slăbiciunea soldaților obișnuiți!
Bărbați care nu au nevoie de mâncare.
Care nu obosesc.
O armată de războinici de neoprit.
Vânătoarea Sălbatică. Viii pot lupta până la extenuare.
Morții nu se extenuează.
Asta e ceea ce a căutat Ahnenerbe.
„Călăreții Fantomă ai furtunii,
stăpânii unei puteri infinite.”
N-avem timp de basme, Hauptmann.
- Ocultul nu e o joacă. - Nici Călăreții Furtunii nu sunt.
I-ai văzut?
Sunt în valea Ruhrului. Soldații mei pot peria zona diseară.
O armată de neoprit?
Alcătuită din morți, zici?
Cu putere cum n-ați mai văzut.
Spune-mi, Hauptmann,
cum ai putea să controlezi această armată de neoprit?
Cum oprești ceva ce e de neoprit?
Cum îi vor opri oamenii tăi?
Spune-ne! Cum vei îndeplini acest miracol?
Cu eficiență germană.
Vrei să-l muști pe Stiles?
Ca să treacă prin breșă.
- E singura cale. - Ca să înțeleg clar,
intenționezi să-i muști pe toți cei din gară?
- Odată întors, Stiles va avea un plan. - E bun la asta.
Deci planul e să-l găsim pe Stiles
- …ca să facă un plan. - Poți să taci!
Malia, doar noi am rămas în Beacon Hills.
Dacă ne iau, doar Lydia va mai bântui pe aici.
De aceea merg doar eu. Liam și Hayden rămân cu Mason.
Vânătoarea nu se poate muta dacă rămâne cineva în Beacon Hills.
Îmi place planul, Scott. În special ideea de a-l transforma pe Stiles.
- Nu va merge. - De unde știi?
Logică. Experiență. Care sunt șansele să fie luat?
Dacă Stiles nu e acolo? Dacă dispare Beacon Hills?
- Ai o idee mai bună? - Da. Să fugim ca din pușcă.
Deci, plecăm în cinci minute?
Ai promis să ne ajuți. Încă nu am găsit breșa.
N-am promis să te ajut să te sinucizi.
Dacă nu ne poți ajuta, o găsim singuri.
Scott, recunosc că ai un talent la a învinge soarta.
Dar asta nu e ceva de care te îndepărtezi lejer,
ci de care fugi.
Urmele lui de afară duc către nord.
Și a lui a dispărut.
- De ce să ia glanda Călărețului? - Ca să folosesc ăsta.
Ce vrei?
Sper că nu glandele noastre pineale. Încă le folosim.
Vreau să mă ajutați să găsesc o fiară.
Îl urmăreai. I-ai pierdut mirosul.
- L-am găsit pe tine. - Ceea ce îmi spune…
Nimic. Nu te pot ajuta.
Păcat!
Atunci, sunteți inutili.
Nu ești destul de rapid!
Te ajutăm.
Te ajutăm. Dă-i drumul!
Dă-i drumul!
Mulțumesc că te-ai oferit voluntar, Herr Argent.
Măcar i-am găsit telefonul.
Asta are însemnătate.
E o relicvă.
- Înseamnă un singur lucru. - Înseamnă că nu e mort, Mason.
Și că mai avem șanse.
Nu are decât poze cu noi.
Sunt cam o sută de poze pe el.
Și toate sunt doar cu noi. Nu ți se pare ciudat?
Nu. Înseamnă că te iubește.
Trebuie să-l recuperăm!
Cât a durat să vină Călăreții când ați fost aici?
- Câteva minute. - Ce reconfortant!
Cum arată o breșă?
O breșă în lumea noastră,
teoretic, ar putea arăta oricum, de la o gaură neagră microscopică
la un pod Einstein-Rosen plutitor.
Sper sincer că nu e acolo sus.
Să ne despărțim!
Priviți asta!
Breșa nu e deasupra.
E dedesubt.
Vă gândiți că ar trebui să rămânem aici?
Nu contează unde suntem. Trebuie să aflăm cum să luptăm cu ei.
- Nimeni nu li se poate opune. - Douglas poate.
Trebuie să stea închis?
Tot Theo e.
- Theo l-a salvat pe Scott. Ați uitat? - Te aude.
Deci mă aude când zic că trebuie să tacă, ca să înțelegem cum luptăm cu Călăreții.
Nu e nevoie s-o faceți.
Douglas a înțeles deja.
Dacă știe cum să lupte contra lor, poate că știe totul despre ei.
Și ghiciți cine știe totul despre domnul Douglas!
Nu văd nimic.
Trebuie să fie undeva pe aici.
Am găsit-o!
Seamănă bine!
Cu ce?
Cu podul Einstein-Rosen.
Nu se va întâmpla.
Nu facem înțelegerea.
Am toate atuurile.
Ești închis într-o celulă. Nu ai niciun atu.
Vreți să știți despre Douglas.
Frângeți sabia!
Mai vrea cineva să negocieze?
Frângeți sabia!
- Voi frânge sabia fix în… - Hayden!
Frânge-o, și vorbesc.
Haideți!
Nu vreau să intru în haita nimănui.
Nu vreau puterea nimănui.
Vreau să trăiesc.
- Cum știm că nu vei fugi? - Pentru că nu-i vom da drumul.
Ne va spune dinăuntru.
Tot voi avea nevoie de un stimul.
E un Lowenmensch.
- Ce e un Lowenmensch? - E jumătate lup, jumătate leu.
A făcut parte din Ahnenerbe,
proiectul ocult cu care Himmler voia să câștiga războiul.
Hauptmann, ar trebui să stai departe de acest loc!
Ar trebui să plecăm cu toții de aici!
I-ai văzut, grenadierule?
Au venit odată cu furtuna. Erau călare pe cai.
Erau nefirești.
Aici!
Suntem aproape. Împrăștiați-vă!
Te-ai descurcat bine, grenadier Abel.
Fuhrer-ul va fi mulțumit.
Toată lumea, înapoi!
Poftește!
Nu.
Hauptmann, nu!
Mulțumesc că te-ai oferit voluntar,
grenadier Abel!
Schnell!
Incredibil!
Doborâți-l!
Douglas nu a învins un Călăreț.
A fugit.
- Am frânt sabia degeaba. - Stați! Dacă povestea e din 1943,
unde a fost până acum?
Douglas a tot căutat.
A găsit un savant la al cărui ajutor a sperat.
De fapt, trei.
Nein!
Biciul Călărețului n-a pătruns cât să fie luat, dar i-a marcat spatele.
L-au pus în rezervor și rana a infectat apa.
S-a amestecat cu lichidul din cuvă și l-a făcut mai puternic.
A stat în el și a absorbit puterea timp de 70 de ani.
Deci a ieșit cu puterea unui alfa,
a unui Lowenmensch și a unui Călăreț.
- Un efect secundar neașteptat. - Deci poate lupta cu ei.
I-ar putea opri.
Naziștii au fost învinși.
De ce e încă obsedat de asta? De ce vrea o armată?
Nu o vrea pentru ei.
Naziștii erau un mijloc pentru a-și atinge scopul.
O vrea pentru sine.
Vrea propria lui armată supranaturală.
Să-l prevenim pe Scott!
Știi ce e minunat la a fi un vârcolac?
Ai un auz supranatural.
Pe asta ai auzit-o?
Parrish! Trezește-te, Parrish!
- Îmi pare rău! - Nu.
Parrish!
Parrish, trezește-te!
A fost o acțiune foarte curajoasă,
dar inutilă.
Plesnește din bici odată!
- Hai, Liam! Să ne grăbim! - Îl putem găsi.
Nu!
Liam! Fugi!
Liam!
Scott trebuie să afle!
Liam.
- Trebuie să ajungi la Scott! - Nu te părăsesc!
Trebuie! Mă poți salva pe partea cealaltă!
Cred în tine.
Te iubesc!
Atunci pleacă!
Trebuie să mai fie o cale!
Trebuie să ne gândim!
- Să ne gândim? - Da.
La cum traversăm o breșa supranaturală care topește oțelul.
N-am spus că va fi simplu.
Dar nu e nevoie să fie chiar atât de dificil.
De ce e atât de urgent? De ce nu poate aștepta până mâine?
Nu știm cum s-a întâmplat, dar s-a întâmplat.
Tot ce a încercat să ne spună Lydia e adevărat.
Patul lui…
hainele pe care nu le împătură, panoul pentru crime.
Joacă lacrosse.
Joacă foarte prost, dar face parte din echipă.
Claudia,
avem un fiu.
Și putem să-l găsim
- …și să-l aducem înapoi. - Nu este nimic aici.
Trebuie să vii în cameră, iubito!
Haide!
Noah, tot nu este nimic aici.
Tu ești aici.
- Ne-a urmat mirosul. - V-am urmat disperarea.
Tuturor ne e dificil.
Vrem să intrăm și să salvăm pe toată lumea,
și sperăm să găsim o cale de a opri armata morților.
- Toți vrem același lucru. - Are dreptate.
Dacă nu omoară.
Mai. Dacă nu mai omoară pe cineva.
Acum contează doar să trecem prin breșă.
- Ghinion! - Breșa arde orice vrea să treacă.
Poate nu chiar orice.
Jordan.
Dacă fiara deschide breșa, mergem cu toții.
Ești personajul negativ. Sigur nu e o idee bună să te ajutăm.
Personaj pozitiv sau negativ. Când a fost ceva doar alb sau negru?
În al Doilea Război Mondial.
E nazist.
Vrea el Vânătoarea. Vrea să aibă propria armată supranaturală.
Nu te lăsăm să treci.
Nu mă lăsați?
Văd.
Încă mai crezi că poți influența ceva.
Hollenhund!
Parrish, oprește-te!
Așteaptă!
Wunderbar!
Hollenhund!
Acum!
Nu!
Noah?
Nu-mi amintesc de ziua ta de anul trecut.
Sau ce am făcut de aniversare sau de Crăciun…
de nu știu câți ani.
E ridicol! Am fost la Big Sur.
Ba nu.
- Mereu am vrut să mergem la Big Sur. - Am fost. Țin minte asta.
Ba nu, iubito.
Nu am mers.
Am făcut poza în ultima zi în care ai fost bine.
Stiles n-a vrut să plece de lângă tine.
Eram bolnavă. Dar începusem să mă însănătoșesc.
Ai fost tu însăți toată ziua. Stiles și-a revăzut mama, iar eu…
mi-am revăzut soția.
Medicamentele începuseră să funcționeze.
Stiles nu se mai oprea din vorbit
despre școală, despre toate buclucurile. S-a străduit din greu să rămână treaz.
A adormit, într-un sfârșit, în brațele tale.
Doctorii nu și-au putut explica asta. Am reînceput să facem planuri și să visăm.
Doar am stat împreună
și ne-am privit.
N-a fost nevoie să vorbim.
Iar când ai închis în sfârșit ochii…
Am redevenit eu însămi.
Am știu că te-am pierdut.
Liam și Lydia, la buncăr!
Biciul nu te-a luat!
Nu vor să ne ia, ci să ne omoare!
De ce nu fugiți?
Fugiți!
- Urletul n-a fost de bine. - Arareori e. Nu te opri!
- Ce se întâmplă? - Nu știu.
Stai în spatele meu!
Urmează-mă!
Se teme de tine.
Și eu mă tem de mine.
Numărul apelat nu este valabil.
Verificați numărul, sau apelați din nou! Asta e o înregistrare.
Numărul apelat nu este valabil.
- Verificați numărul… - Scott.
Asta e o înregistrare.
Scott.
Mama ta a dispărut,
dar e încă în viață.
Ce facem acum?
Nu ne putem ascunde de ei.
Cum rămâne cu Lydia?
Călărețul se temea de ea.
Nu a fost frică, ci…
aproape reverență.
Nu contează.
Breșa a dispărut. Doar noi am mai rămas în Beacon Hills.
Am un fiu.
Numele lui este Michislav Stilinski.
Dar îi spunem Stiles.
Îmi amintesc.
Când Stiles era mic,
nu putea să-și spună prenumele.
Nu-mi dau seama de ce. E foarte ușor de pronunțat,
dar nu l-a putut pronunța decât ca „mișcăcios”.
Mama lui i-a spus așa până…
Îmi amintesc…
momentul în care Stiles a primit Jeepul.
Acesta fusese al mamei lui.
Ea a vrut să fie al lui.
Prima dată când s-a urcat la volan a mers direct într-un șanț.
În ziua aceea i-am dat prima rolă de bandă adezivă.
Mereu dădea de bucluc.
Dar a fost întotdeauna bun la inimă. Întotdeauna.
Suntem aici în seara asta
pentru că fiul meu nătăfleț
a decis să-l târască pe Scott,
cel mai bun prieten al său,
în pădure ca să vadă un cadavru.
Cum ți-ai amintit?
A început de la tricoul lui Stiles.
Apoi am găsit ața roșie de la panoul de crime.
În cele din urmă, a reapărut întreaga lui cameră,
odată cu toate amintirile.
Apoi s-a întâmplat ceva foarte ciudat.
Ce anume?
Mi s-a părut că l-am văzut.
De parcă…
s-a deschis ceva chiar acolo, în mijlocul camerei.
Doar pentru o clipă.
Și apoi a dispărut.
O breșă.
Credeam că există doar o breșă.
Am văzut cum a dispărut.
Ți-ai amintit de Stiles
și s-a creat o nouă breșă.
Dacă șeriful poate…
Poate putem și noi.
Dar breșa s-a închis.
Atunci, o redeschidem.
Cum?
Amintindu-ne de Stiles.
Trebuie să ne amintim totul!
Subtitrarea: Oana-Meda Pop