V minulých dílech…
Hádejte, kdo ví všechno o panu Douglasovi?
Je to nácek.
Vzpomněl jste si na Stilese a pak se otevřela nová trhlina.
- Jestli to dokáže šerif… - Možná i my.
- Vždyť se zavřela. - Tak ji zase otevřeme.
Budeme na Stilese vzpomínat.
Pamatuj – miluju tě.
Musíme si vzpomenout na všechno.
Dveře od tunelu jsou zamčený.
Všechno je zamčený.
- Myslíš, že je to zadrží? - Asi ne.
- Určitě ne. - Snad nedoufáte, že optimista tu budu já.
Tak jak moc zima v tom je?
Akorát pro pekelnýho psa.
Není to jako ta ledová lázeň, cos nachystal Isaacovi, ale…
dokáže ti snížit teplotu tak moc, že člověk by to nepřežil.
Co má mrznutí společnýho se vzpomínkama?
Zpomalí ti to tep a uvede do stavu podobnýho transu.
Jako hypnóza.
Regresní hypnóza. Pokud zjistíme, jak to spustit.
Tady je tlačítko START. Tak složitý to nebude.
Je to složitý.
Kolik času podle optimistickýho odhadu máme?
Kolik nám Liam a Stilinski zajistí.
Nemusíte ho mít rád. Jen říkám, že by nám mohl pomoct.
Liame, Thea o pomoct požádám,
až nebudu mít stanici plnou policistů, kteří mi pomůžou.
Všem jednotkám, tady šerif Stilinski. Slyšíte mě?
Opakuji:
Všem jednotkám, tady šerif Stilinski.
Ihned nahlaste svou pozici.
- Všem jednotkám… - Jsou pryč.
To není možné. To…
Nemohli unést všechny.
Taky že ne.
Prosím, že jste si vzal přístupovou kartu.
Vzal jsem si i zbraň.
A taky smysl pro humor.
Bezva.
Ale jestli jsme v Beacon Hills zbyli jediní, potřebujem se.
- Takže mě potřebujete venku. - Potřebujem ti věřit.
Tak buď realista, protože důvěra teď nehraje roli.
Jsme to my proti nim.
Potřebuješ, aby nás bylo víc. Vzhledem k tomu, kolik je jich.
Nerad říkám, že má pravdu, ale…
Tak trochu jo.
Jestli tě pustím
a uvidím, že se chováš byť jen trochu podezřele,
prostřelím ti hlavu tolikrát, že tě nepozná ani Bůh.
Jsem ateista.
Klidně střílejte.
Musíte s tím trochu blíž, šerife.
Tak tím tou čtečkou projeďte. No tak, tady.
Nahoru a dolů. To dáte.
Šerife, potřebujem ho.
Pověz mi něco.
Cože?
Co mám říkat? O čem to mluvíte?
Pověz mi o mém synovi.
Řekni mi jednu věc,
kterou si o Stilesovi pamatuješ. Stačí jedna.
- Použijte tu kartu a řeknu vám cokoli. - Šerife…
Přicházejí.
Jednu věc.
Jen jednu věc!
Byl chytrej!
Dost chytrej na to, aby mi nevěřil.
Jsou tu.
Jak blízko?
- Až moc. - Kolik jich je?
- Slyším pár koní. Možná víc. - Pět. Nanejvýš pět.
My jsme tři, jich je pět.
- Připraveni? - To jako fakt? My proti pěti Jezdcům?
- Zvládnem je. - Pět?
Jsme tři.
Jo.
Už jen dva.
Klíčky!
To jako fakt?
Na.
- Další. - Jakej?
- Jakejkoli! Dělej! - Je jich tu moc!
- Ani se nesnažíš! - Snažím!
Ne. No tak, Liame, dal…
Ten ani není od auta!
- Už jdou. - Ten je malej, ten je moc malej!
- Dělej! - Na, tenhle!
Ty vole!
Jó! Jeď!
Fajn, něco to dělá. Připravenej?
Nezapomeň:
ten chlad tě může zabít. Tak když budeš mít pocit, že to nefunguje…
Bude to fungovat.
Snad to neříkáš proto, že si myslíš, že vím, co dělám.
Říkám to, protože vím, že na to přijdeš.
Fajn. Tak jo, je tu zima. Fakt kosa.
Tak co máme dělat? Mluvit na něj?
Pomoct mu vzpomenout si? Počkat, až z něj bude vlkodlanuk?
Musíme ho vést.
Ať se soustředí.
Scotte, mysli na něj.
Soustřeď se na Stilese.
Zkus si ho představit. Mysli na to, jak vypadá,
co řekl.
Nelíbí se mi to. Něco je špatně.
Počkej. Dej tomu ještě chvilku.
- Vytáhnu ho ven. - Počkej.
Scotte…
slyšíš mě?
Scotte.
Slyšíš mě?
Scotte, neusínej. Musíš mít otevřený oči!
Snažím se…
Není to spánek.
Myslím, že ztrácíš vědomí.
A jestli se to stane,
myslím, že o tebe přijdeme.
Scotte!
Zůstaň vzhůru! Scotte!
Políbils ji, Scotte. Políbils Lydii.
Stilesi, pusť mě, prosím.
To ten úplněk, přísahám.
Víš, že schválně bych to neudělal.
A to mě ničí.
Jsem naprosto zoufalej.
Jen mě prosím…
pusť.
Nemůžu.
- Kam to vede? - Do nemocnice.
- Do nemocnice? Co tam, sakra? - Schováme se. Utéct jim nemůžem, ne?
- Znám tam každej kout, každej pokoj. - Schovat se. Lepší nápad nemáš?
Musíme je co nejdýl udržet od Scotta.
Proč? Co udělá?
- Vzpomene si. - Na co?
Na Stilese. Musí si na něj vzpomenout.
A co když ne?
Pak se na nás ostatní…
zapomene.
Myslím, žes toho řidiče napadl.
Scotte?
Zkus ho najít.
Proč mám pocit, že ty seš Batman a já Robin?
Zkus ho najít ve vzpomínkách.
Ty něco máš, Scotte.
Ať chceš, nebo ne, dokážeš věci, co nikdo jinej nedokáže.
V jakýkoli vzpomínce. Dobrý i špatný!
Musí to jít i jinak. Vždycky máme plán B.
Je to jen sen. Sníš.
- Proč nikomu nevěříš? - Protože ty věříš všem!
- Co se s ním děje? - Nevím.
Nevypadá dobře. Vypadá… ztraceně.
Taky asi je.
Asi je to na něj moc informací. Jako by ho všechny ty vzpomínky pohřbily.
- Přetížily ho. - Tak jak mu pomůžem?
Scotte! Slyšíš mě?
Zkus se soustředit!
Tak. A není cesty zpět.
Fakt nechápu, jak beze mě přežíváš.
Něco udělám.
Pojď, zas takovej náskok nemáme!
Co to sakra děláš?
Ne! Nevypínej to!
Chceš je sem všechny přitáhnout?
Přesně to chci! Když jsou tady, nesnaží se dostat za Scottem!
- Tobě je fuk, jestli tě dostanou? - Stejně nás dostanou všechny.
Ty půjdeš první!
Jen proto s tebou jsem.
Protože až ti kolem krku omotaj bič nebo tě střelí do hlavy, já poběžím jinam.
Na tvý straně jsem, jen dokud se to hodí.
Věř mi.
Vím to.
Theo…
Theo?
Jsem v pohodě.
Jen jsem chvíli myslel, že jsem jinde.
Kde?
V noční můře.
- Říkals, že víš, kde se schovat. - Pojď za mnou.
- Ne, nedělej to! - Scotte!
Slyšíš to?
Hrom?
Možná.
Nefunguje to.
- Tak musíme vymyslet něco jinýho. - Já vím.
- To tam umrzne? - Jestli ho nezabijou vzpomínky.
- Musí bejt i jinej způsob. Ne? - Nevím.
Otevřít dimenzionální trhlinu v časoprostoru zkouším poprvý.
Takže trochu tápu, jasný?
- Vytáhnu ho. - Počkej.
Nejsem jediná.
- Cože? - Ve tmě netápu jen já.
- Co tím myslíš? - Musíme to brát jako opravdovou hypnózu.
K navádění do vzpomínek se používají obrazy. Jako schodiště.
Každý krok dolů je jeden rok tvýho života.
Tak se vracíš v čase.
Jasný. Takže si musí něco představit. Co mu řeknem?
Scotte?
Slyšíš mě?
Poslouchej mě. Představ si tohle.
Představ si, že jsi ve škole.
V duchu se tam přenes. Do chodby, kde jsou skříňky.
Zkus si představit, že tam stojíš.
Tam máš vzpomínky.
Jsou ve skříňkách.
Jsou zamčený v každý z nich.
Každá vzpomínka na Stilese je v jedný skříňce.
Scotte?
Jsi tam.
Jsi ve škole.
Teď tam stojíš.
To je ten geniální nápad? Zabarikádovat se v márnici?
Jezdci jdou po živých. Tak se schováme u mrtvých.
Tam nevlezu.
Já taky ne.
- Měls mě nechat v cele. - Měl jsem tě nechat pod drnem.
Jo?
Jo. Měl.
Cos myslel, že tam dělám? Poflakuju se s mrtvou ségrou?
Že se bavíme nad vzpomínkama z dětství?
Myslím, žes tam dole hnil.
Liam má konečně pravdu.
Taky si myslím, že ať se ti stalo cokoli, zasloužil sis to.
Opravdu?
Až nás Jezdci najdou,
nehnu pro tebe prstem.
Nepomůžu ti.
Nezachráním tě.
Udělám přesně to, cos udělal ty mně.
Použiju tě jako návnadu.
Slyšíš ještě sanitku?
Ta siréna. Slyšíš ji ještě?
Jsou tady.
POHOTOVOST
- Stilesi, seš tam? - Scotte?
Nevím, kde jsem. Jak jsem se sem dostal.
Ahoj, tady Stiles. Nezastihli jste mě. Nechte…
Tady Stiles. Nezastihli jste mě. Nezastihli…
Lydie, musíš mi pomoct. Asi to nezvládnu. Nemůžu na to přijít.
Hledej dál.
Jsou tu vzpomínky, ale nevím, která je ta pravá.
Co mám dělat?
Najdi další vzpomínku. Prostě ji najdi!
Je tam moc zima.
Je moc podchlazenej.
Co když to nestačí, aby si vzpomněl?
Co když si má díky vzpomínce vytvořit nějaký pouto?
Jako citový pouto?
Proto to fungovalo u Stilinskýho, ne?
Nevzpomínal jen tak na někoho, ale na syna.
Scotte?
Slyšíš mě?
Poslyš. Na něco si vzpomínám.
Stiles na začátku roku sháněl byt, kde byste po maturitě mohli bydlet.
Říkal, že si spolu najdete bydlení.
A vzpomínám si, že jsem mu něco řekla. Něco jako…
Že není vždycky dobrej nápad bydlet s kámošema.
Ani s tím nejlepším.
Ale Stiles řekl, že je to jedno.
Protože nejste jen kámoši.
Byli jste spíš jako bráchové.
Bráchové.
Scotte, jen mě poslouchej, jo?
Nejseš nula.
Seš někdo. Seš…
Seš můj nejlepší kámoš.
Jo? A já tě potřebuju.
Scotte, seš můj brácha.
Jasný? Takže…
Takže jestli to uděláme…
asi mě budeš muset vzít s sebou.
- Co je? Proč jste mě vytáhly? - Klesl ti tep. Umřel bys.
Musely jsme.
Ale to se…
teda nic nestalo, že?
Nezabralo to.
- Jdu zpátky. - Nejdeš!
- Zabíralo to. Něco se dělo. Já to cítil. - Ale tady se nic nedělo. Vůbec nic.
Jen jsi umrzal.
Pořád seš podchlazenej.
- Teď to vzdát nesmíme. - Nevzdáme.
Jsem na řadě.
- I já na něj mám tunu vzpomínek. - Je to moc nebezpečný.
Ne tak jako nedělat nic. Ona ten chlad asi zvládne líp.
Jestli jde o pouto, tak Stiles byl po dlouhý době první,
s kým jsem ho měla.
Bude potřebovat vést.
Dobře.
Asi mám nápad.
Ale pokud ti tep klesne jako Scottovi nebo nám přijde, že bys umrzla…
…tak mě vytáhněte.
Jsi tam?
Jsi v knihovně?
Jsem tu.
Jsem v knihovně.
Vidíš knihy?
Vidím.
Soustřeď se na ně.
Knihy v policích jsou tvoje vzpomínky.
Všechno, co tě kdy potkalo.
Najdi polici, kde jsou všechny vzpomínky na Stilese.
Pokus se najít vzpomínku, kde sis na něj vytvořila nějakou vazbu.
SEMINÁŘ INTERPRETACE
Ahoj! Sti…
Našlas něco?
Spojení tam rozhodně bylo.
Neuteču. Protože si myslím, že mi neublížíš.
A možná se tak moc bojíš, že mi ublížíš, kvůli tomu, cos udělala svý rodině.
Chceš mi pomoct? Vymysli, jak mě proměnit zpátky.
Ty se chceš zase proměnit v kojota?
Najdi něco jinýho.
- Prej tě málem zabili. -Tohle nesnáším.
Malio.
Malia.
Musím na chvíli odejít, jo?
Kam jdeš?
Ať se děje cokoli, pro vás je to horší.
Stilesi…
Kam jdeš?
Vrátíš se, že jo?
Jo.
Jasně. Nikdy bych tě neopustil.
Malio?
Malio, otevři oči.
Malio, slyšíš nás?
Otevři oči, Malio!
Scotte, podívej.
Něco se děje.
- Schovat se u mrtvých? - Za pokus to stálo!
Co to děláš?
Je to moc nebezpečný. Tím, že umrznete, nikoho nezachráníme.
- Ale zabíralo to, ne? - Bylo tu světlo, divnej zvuk. Stiles ne.
Ale už si ho pamatuju. Vidím ho v myšlenkách.
- Já taky! - Teď je reálnější než předtím.
Jestli přivedeme zpátky jeho, tak i všechny ostatní!
Je obrovskej rozdíl mezi živou vzpomínkou a hmotnou lidskou bytostí.
Já vím.
Proto bys to měla udělat ty.
- Nevydržím tam ani dvě minuty. - Vymysli něco jinýho. Malia má pravdu.
Jde tu o to pouto.
Ve vzpomínkách jsem vás dva viděl spolu.
Takový pouto jako vy nikdo nemá.
Já to viděla taky.
Musíš to zkusit, Lydie.
Pak to budeme muset udělat postaru.
Musíte mě doopravdy zhypnotizovat.
Jsou všude.
Prima.
To jako fakt?
Fakt ti musím připomínat, že tvý kámoše nezachrání, když tě chytí?
Chytí nás oba.
Tebe klidně na útěku.
Ale já budu bojovat.
Máma měla hypnotizéra, co jí pomohl přestat kouřit.
Vzala mě k němu, když mi bylo deset.
Tys v deseti kouřila?
Ne! Kousala jsem si nehty.
Prostě najděte zapalovač nebo svíčku, prosím.
Tohle je moc?
Jednu jsem našel.
Co je to?
Scénář k hypnóze.
Někdo mě bude muset vést.
Stačí to jen přečíst?
Musíš ztlumit hlas, mluvit uvolněně,
ale ne monotónně.
Zkus mluvit zvučně, ne nahlas.
Zkus to.
„Zhluboka se nadechni a dívej se do plamene svíčky.“
„Zhluboka se nadechni a dívej se do plamene svíčky.
Cítíš, jak se ti uvolňují svaly.
Těžknou ti ruce.
Těžknou ti víčka.
A u toho si představ, že sedíš před televizí.
Když ji zapneš, poběží v ní vzpomínky z tvého života.
Díky ovladači máš naprostou kontrolu.
Můžeš přehrát, jakoukoli vzpomínku chceš. Stačí jen stisknout tlačítko.“
Zlatíčko, přišel za tebou Stiles.
- Chtěl jsem se ujistit, že jsi v pohodě. - Co je to sakra „stilus“?
Chceš si zatancovat?
Ani ne.
Víš co? Zkusím to znovu.
Lydie,
zvedni tu svou pěknou prdelku a zatanči si se mnou.
Zajímavá taktika. Ale pořád říkám ne.
„Snaž se najít vzpomínku na Stilese.
Takovou, kde jsi k němu něco cítila.“
Jen já vím, jak chytrá vlastně seš.
Fieldsova medaile.
Cože?
Nobelovka za matiku neexi…
Nobelovka za matiku neexistuje.
Fieldsova medaile.
Najdi jinou vzpomínku. Hledej Stilese.
- …moc bavilo. - Přinese mi někdo kabát?
Je to dokonalá kombinace.
- Obličej mám jako… - Nejsem jasnovidka.
Něco ale seš!
- Vypni to! - Ne!
Co blbneš?
- Budu návnada. - Ne!
Dobře, možná bysme… Mohli bysme tam jít a… co?
To je od Isaaca.
- Co se děje? - Unesla ho. Má teď všechny tři.
Ještě je čas. Pořád máme čas, že jo?
Stilesi? Jsi v pořádku?
Co je?
Co se děje?
Stilesi…
Asi mám panickej záchvat.
Pojď.
Zkus myslet na něco jinýho. Na cokoli.
- A na co? - Na něco pěknýho.
Něco dobrýho. Na přátele, rodinu…
Teda, na rodinu vlastně ne. Bože. Tak jo.
Prostě… zkus dýchat pomaleji.
Nejde to.
Podívej se na mě.
Podívej se na mě. Stilesi…
Jaks to udělala?
Jednou…
jsem četla, že…
zadržení dechu může panickej záchvat zastavit.
Takže…
když jsem tě políbila,
zadržels dech.
Vážně?
Jo. Zadržel.
Tehdy se to stalo.
Kdy se stalo co?
Lydie? Co tím myslíš? Co se stalo?
Když jsem ho políbila.
Tehdy se všechno změnilo.
Lydie, podívej se na mě.
Viděla jsem ho.
Byla jsem tam. Byla jsem poslední, kdo ho viděl.
Kde? Kdys ho viděla?
Jezdci, oni…
Když ho unesli.
Lydie, podívej se na mě. Zapomeneš na mě.
Nezapomenu.
Ne. Nezapomenu.
Ale zapomeneš.
Jen si pamatuj…
že tě miluju.
Neřekla jsem mu to.
Stilesi?
Překlad titulků: Markéta Klobasová